Ty hajzle jeden.
Nemluv sprostě, prosím.
Nešukej sekretářku, prosím.
Dobrý. Tak pojď.
Ještě ne, ještě mu musím utrhnout hlavu!
Teď ne. Čeká nás dlouhá cesta.
Danieli, ušetři nám čas a utrhni si ji sám, jo?
Naser si, Marty.
Nemluv sprostě, prosím.
Díky.
Promiň.
Moc promiň.
Nemusíš se omlouvat.
Měla jsi to udělat už dávno.
Jsem takovej idiot.
Nejsi idiot.
Jsi stejně blbá jako my všichni.
Ne?
Tak jo, chcete se vydat na dobrodružství?
Start.
Chcete někdo poslouchat rádio?
Já docela jo.
Věděli jste, že mám ten nejlepší hlas na světě?
Poslouchejte.
To ne, strejdo.
- Prosím, přestaň. - Přestaň.
- To ne! - Strejdo, přestaň.
To odhlasovali psi.
- To ne! - Psi?
Psi hlasovat nemůžou!
- Moje uši! - Můžu jít i výš.
- Už nezpívej. - Ne, jdi níž!
Někdo se ke mně v těch výškách připojte.
- Nancy, šup. Teď ty. - Opovaž se.
Super.
Hotová Linda Ronstadt.
- To není špatný. - Já to umím výš.
Vážně? Tak se ukaž, machýrku.
- To je fakt vysoko. - Fakt vysoko.
Máme tady novou verzi zpěváků von Trappových.
Ještě potřebujeme jeptišku a nacisty.
Jedeme do Alp!
- Vzhůru do Alp! - Vzhůru do Alp!
- Zní to dobře? - Jo.
- Jo? - Jo.
- Všichni zpíváte moc pěkně. - Jo.
Hezky, ale ne tak dobře jako já.
Tudy to vede do Alp.
Cvokař od vedle
PODLE PODCASTU SPOLEČNOSTÍ WONDERY A BLOOMBERG
Máte jednu starou zprávu.
Ahoj, Marty, tady Ike.
Chápu tvoje nastavení hranic v AFC.
Jen si chci potvrdit, že chceš pokračovat jako můj pacient
a že přijdeš na schůzku v 11:15.
Máte jednu starou zprávu.
Ahoj, Marty, tady Ike.
Chápu tvoje nastavení hranic v AFC.
Jen si chci potvrdit, že chceš pokračovat jako můj pacient
a že přijdeš na schůzku v 11:15.
Hej, Bruci, co děláš přes oběd?
Půjdeš se někam najíst?
Našel jsem tady kousek jedno místo, nechceš jít taky?
- Teď, nebo... - Jo, jestli chceš.
Zvu tě.
Tohle je portorické pouliční jídlo.
Je to autentické, říkali místní.
Snad toho dost vydržíš, Bruci.
Hola, vítám vás v Hanguiaru.
Díky.
- Já si dám tripletas. - Tripletas.
Ale chci to trochu jinak.
Místo hovězího tam chci krůtí.
Bez papriky, bez rajčete, bez sýra a bez cibule.
Jeden list salátu
a jenom trošičku, jen kapku majonézy a to celé v bílém chlebu.
Takže chcete krůtí sendvič.
Sí.
- Krůtí sendvič. - Díky.
Bruci, co si dáš ty?
Já...
Dám si polévku.
No tak, Bruci. Užívej si života. Rozhodni se.
Já se rozhodl. Dám si polévku.
Prostě něco řekni. První, co tě napadne.
Co opravdu chceš.
- Polévku. - O hodně přicházíš.
Ale ty asi přicházíš o hodně věcí, že?
Ani ne. Byl jsem tu před hodinou.
Měl jsem empanada de pollo, plátanos fritos,
churros a horchatu, takže...
Aha.
Je to fajn.
Je to hezký. Jenom my dva.
Mluvíme, mlčíme.
Prostě jsme spolu. Lidi, co se znají.
Lidi, co si můžou říct cokoliv.
To my můžeme, ne?
Jasně. Jo.
To je důležité.
Můžu se tě na něco zeptat?
No jasně. Jo. Na cokoliv.
Neviděl jsi v poslední době Phyllis nebo...
Ne, už jsme se neviděli docela dlouho.
A ty?
Posílá mi každý rok přání k narozeninám.
- To je milé. - Jo.
Kdy jsi s ní mluvil naposled?
Už to je...
Už je to 27 let.
Bože.
Jo, jeden...
Před pár lety jsem ji našel v telefonním seznamu.
Bylo fajn vidět její jméno.
Hej, víš ty co?
Nechceš dneska večer někam vyrazit?
- Můžeme zajít na nějaké představení nebo... - Já musím být doma.
My... hlídáme vnučku.
Jasně.
- Jo, takže třeba jindy, jo? - Jo.
- No jasně. Jo. - No tak jo.
- Hej, díky za tu polévku. - Jo.
Haló?
Haló? Můžete začít mluvit, prosím?
Tady...
- Tady Marshall Feldhammer. - Vás já neznám.
Haló?
Ano, volám vám ohledně Martyho.
Bože můj.
Bože můj, je mrtvej, že jo?
- Ach bože. - Ne.
Není mrtvý.
Tak co teda chce? Ledvinu?
Ne.
No...
Řekněte mu, že ať chce cokoliv, nedám mu to.
Nedostane ledvinu a ani kapku mojí krve.
Máte jednu starou zprávu.
Ahoj, Marty, tady Ike.
Chápu tvoje nastavení hranic v AFC.
Jen si chci potvrdit, že chceš pokračovat jako můj pacient
a že přijdeš na schůzku v 11:15.
Tady ho máme.
Jsem na tebe moc, moc, moc pyšný, Marty.
Uvědomuješ si vůbec, jak neuvěřitelné to je?
Našel jsi vlastní hlas. Svoji sílu.
Pojď.
Musím přiznat, že to trvalo déle, než jsem čekal.
Ale vzpamatoval ses.
Posaď se.
Postavil ses mi, Marty. Srazil jsi mi hřebínek.
Přemýšlel jsem o tom.
My doktoři, terapeuti, se také učíme.
A ty jsi mě něco naučil.
Naučil jsi mě, že miluji tuhle práci. Tuhle.
Takže s podnikovou psychologií končím.
Nejsem na prachy. Jsem na lidi.
Vidím, jak moc jsem ti pomohl, a chci v tom pokračovat.
Proto bych to rád vrátil tam, kde to bylo dřív.
Jsem doktor, ty pacient.
Chci ze sebe dostat toho nejlepšího terapeuta, co jde.
Ale dost řečí o mně. Povídej, co ty.
Jak se máš?
Asi jsem v pohodě.
Už to říkáš zase.
Vidím, že nás čeká ještě trochu práce.
Každý vztah má své lepší a horší období.
Ale když je založen na lásce a na respektu,
dá se překonat cokoliv.
Občas je dobré, když se lidi utvrdí v tom, že se mají rádi a že se respektují.
A proto...
...s Bonnie obnovíme svatební slib.
Aha. Jo, to zní dobře.
Mluvili jsme o tom
a oba jsme se rozhodli, že je jen jeden člověk,
který by nám mohl jít za svědka.
- Ty. - Já?
To teda nevím.
Musíš.
Jsi pro mě hrozně důležitý, pro nás oba. Máme tě rádi.
- To je milé, ale... - Moc by to pro mě znamenalo.
Co ty na to?
Byla by to pro mě čest. Půjdeš mi za svědka?
Jasně. Proč ne?
- Ahoj. - Ahoj.
Nancy?
Posaď se.
Ty jo, jsi dospělá ženská.
Kdo by to čekal?
Bruce mi pomohl tě najít na Facebooku.
Kdyby tě to zajímalo.
- Bruce z firmy. - Jo, říkals.
Co tady vlastně dělám? Co mi chceš říct?
Jenom jsem se chtěl pobavit. Jenom...
Chtěl jsem ti říct...
...že je mi smutno.
Je mi smutno po tvé mámě. Po vás všech.
Jo, to by mělo.
Jsme skvělí, ale ty jsi byl celý náš život pryč.
Jo, to je pravda. Jo.
Když jsem tě viděl naposledy, tak jsi...
Tak tě hrozně bavilo... Jak se to jmenovalo?
Nevím.
Sbírala jsi ty plastové figurky z McDonald’s.
Povedlo se ti sehnat i tu poslední?
Hamburglara?
Ne, nepovedlo.
To je mi líto.
Už to nesbírám.
- No jasně. Jo. - Jo.
Byla jsi malá. Jo.
- Bruce mi říkal, že jsi právnička. - Je to tak.
Ty jo.
Jsem ohromený. A hrdý.
Nemáš právo být hrdý.
- Aha. - Z nějakýho šílenýho důvodu
jsem si myslela, že se mi chceš omluvit.
- Jsem fakt naivní. - Počkej, Nancy. Prosím.
Ne, čekala jsem skoro 30 let.
Už tě nikdy nechci vidět, Marty.
A moje máma taky ne.
Víš ty co?
Něco mě napadlo.
Víš, co mě napadlo?
Ne.
Obnovit svatební slib.
Co?
- Obnovit náš svatební slib. - Proč?
Neměla by ses ptát „proč ne“?
Je plno důvodů, proč ne.
- Třeba? - Isaacu, prostě si to přiznej.
Sotva se vídáme. Nebýváš doma.
Ve stejné místnosti nespíme od...
No jo, nemusíš to rozvádět.
Co přesně myslíš, že obnovení našich slibů dokáže?
Nechceš náhodou jenom další party?
Ne, něco se děje s Martym.
No, některé vztahy prostě vyprchají.
- To neříkej. - Ale je to pravda.
Třeba bys to prostě měl ukončit.
Já to ale ukončit nechci.
- Nic jsem neprovedl. - Není to normální.
Není to normální. Není to nor...
Víš ty co? Neexistuje nic jako „normální“.
Dělám psychiatra už 30 let a tohle je fakt.
Neexistuje nic jako „normální“.
Ale ohledně něčeho... mám špatný pocit.
Nic jsme neprovedli.
On nás pozval.
Chtěl, abychom spali v hlavní ložnici.
Chtěl nás tam. Ano?
Dali jsme mu všechno. Dali jsme mu rodinu.
Tu svatbu potřebuju.
My ji potřebujeme.
Fajn.
Fajn? Nebo „ano“?
Ty mi saháš na prso?
Byl by to problém, kdyby jo?
Jenom že je devět večer a já si v pokoji nahrávám pořad 20/20.
Dobře.
Jasně.
RÁMY, ZA HODINU HOTOVO
Haló?
- Marty. - Ahoj.
- Dlouho jsme se neviděli. - Ahoj, Joe, jak je?
Mysleli, že mám rakovinu koulí.
Ukázalo se, že jsem měl na varleti nevyvinutý vaječník.
Jo, bylo to i v časopisech.
Gratuluju.
No, máš pro mě něco? Co pro tebe můžu udělat?
Já jsem vlastně přišel za Hannah.
Hannah už tu dlouho nepracuje.
Jasně. Nemáš na ni náhodou číslo, kam bych jí mohl zavolat?
Možná. Ale je už vdaná a má děti.
Pane jo.
Jo, jenom jsem se chtěl zeptat, co je novýho.
Zjistit, jak se má.
Vím, že to zní šíleně,
ale vždycky mě zajímalo, proč mi po tom rande přestala volat.
Marty, je to dlouho, ale tohle se nestalo.
Jak to myslíš?
Přišel sem Herschkopf a udělal jí přednášku.
Cože?
Říkal, žes ho poprosil, ať s ní promluví.
Ne... To teda ne.
Vlastně jo, ale myslel jsem...
Pamatuju si, že byla dost naštvaná.
Dobře, no tak...
Rád jsem tě viděl.
Teď nemůžu volat. Víte, co a jak.
Volám ti jenom kvůli tomu...
...že ti nemůžu jít za svědka, protože už něco mám.
Jsou to nové zámky, že?
Staré klíče nebudou fungovat, že ne?
Správně.
Možná byste mohl ještě jeden zámek přidat.
Kdyby na to někdo šel silou.
- Je to... Jo? - Jasně.
- Šlo by to? - Jistě.
Klid, tohle už jsem dělal pro hodně lidí, kterým se rozpadl vztah.
Jo, je to zamotané.
Ty už jsi snědl celou okurku?
No tak. Chcete tolik okurek, že to nestíhám.
Marty? Jsi tam?
Marty, okamžitě otevři.
Vidím tě. Bože.
Jak se opovažuješ přibližovat k mé dceři?
- Chtěl jsem ji vidět. - Co?
- Chtěl jsem... - Neslyším ani slovo.
Otevři.
- Co? - Jenom jsem ji chtěl vidět. Tebe taky.
Přece se mi nemůžeš takhle vrátit do života
jako nějakej zombík.
Odřízla jsem tě!
Žádnou naši ledvinu nedostaneš.
Já ty vaše ledviny nechci. Chci, aby ses vrátila.
Ty to nechápeš, Marty.
Jsi pro mě mrtvej.
Prosím.
Kvůli svým dětem nedovolím, aby ses vzkřísil, slyšíš?
- Takhle nemluv. - Dej nám pokoj.
Phyllis.
Už mě nikdy nekontaktuj.
Dobře.
Akorát musím na záchod, byla to dlouhá cesta.
Prosím.
Cos to kurva udělal s naším domem?
Udělali jsme tady pár změn.
Změna je novej koberec. Tohle je úplně šílený.
Co se stalo s naším stromem?
Ten, no...
Ten už tady není.
- To vidím. - Jo.
Kde je?
To by bylo na dlouho.
Mám čas.
Pokácel jsem ho.
Aha.
Tak to vyklop.
...abychom mohli oba pozemky propojit.
Kvůli čemu?
Asi aby tu bylo víc místa.
Kolik místa jako potřebuješ?
Já ne, ale měli jsme tu hodně večírků.
Večírků? Vždyť je nesnášíš.
A co to je za lidi?
Ikeovi kamarádi.
A kde jsi ty?
Někde tam jsem. Jo.
Kde?
To je můj loket a moje hlava zezadu.
- „Bonniina kuchyně“? To je trochu ironie. - To jo. Moc vařit neumí.
A taky to není její kuchyně.
Jo, to taky.
Ve tvojí ložnici visí jejich portrét?
No tak.
Spali tady.
Tady?
Jo.
- Tady? - Jo.
- S tebou? - Ne.
Marty.
- Já tady nespal. - A kde teda?
Je to tvoje ložnice, takže...
Prosím. Pouč mě.
- Kde jsi spal? - V domě pro hosty.
Tak jo. Za A, tohle je fakt děsivý.
A za B, fakt...
Jsi v pořádku?
To je hnus.
Marty, co je to za smrad?
Jako by se otevřely brány pekla.
Teče septik a tak trochu to jde cítit z jamky číslo devět.
Dá se na to zvyknout.
Na něco si zvykat je tvoje superschopnost, co, Marty?
Ty skousneš cokoliv, dokonce i hovna.
Jsme tu.
Tohle je moje parta.
Říkám jim „Koiz II Men“.
Předtím to byli „The Backstreet Kois“.
Ahoj.
Vždyť už jsem vám okurku dával.
Jo. Nehrajte to na mě.
Co na to říkáš?
No, očividně se jim tady daří. Jsou krásní.
Jo.
Jsou výjimeční.
O jednoho z nich jsem nedávno přišel.
Těžko to nesu.
To je mi líto.
Marty.
Co ti to kurva provedl?
Nevím.
Tohle přece nikdo nedopustí.
Nikdo se takhle nevzdá vlastního domu.
Vlastní rodiny.
Vlastního života.
Jak jsi to dokázala?
Co?
Mě opustit.
Přestala jsi volat. Přestala jsi to zkoušet.
Jak si to dokázala?
Byl jsi pro mě mrtvý.
Jako bys umřel.
Jinak to nešlo.
Opustils mě, Marty.
V té nejhorší chvíli.
- Byla jsem tvá sestra. - Pořád jsi.
Ani ne. Už ne.
Nic o mně nevíš.
Chci být zase tvůj bratr.
Chci, aby Ike odešel.
Vymazat ho z paměti. Prostě jako kdyby umřel.
Jsem takovej idiot.
Nejsi idiot.
Jsi stejně blbej jako my všichni.
Tak pojď.
Pojďme něco spálit.
Bonniina zkurvená kuchyně.
Měli bychom pro každou věc vymyslet řeč.
Jak to myslíš?
Sbohem, odporná fotko Ikea a Farrah Fawcett.
Sbohem, pozvánko na party s tématem gangsteři a děvky.
Sbohem, vstupenko na PEN Gala.
Dobrý!
Na tuhle cedulku přihazuji 20 000krát „naser si“.
Už jsi to pochopil.
Sbohem, tričko z bar micva.
NA MARTYHO BAR MICVA JSEM SE UTANČIL K SMRTI
Sbohem, šeková knížko nadace Jaron.
Sbohem, starý špinavý míčku s nějakým hnusným podpisem.
Počkej!
To je fuk.
Takže, Phyllis...
Můžu se s tvýma dětma vídat?
Nevím.
Už to nejsou děti, takže to rozhodnutí není na mně.
Jasně.
Mám i vnoučata. A taky psy.
A mám vlastní podnik. A daří se mu.
- O všechno jsi přišel. - Já vím.
Čtyřikrát jsem se přestěhovala. Měla jsem pět účesů.
Měla jsem tři vážné známosti.
Pár románků, co se týkaly jenom zkoušení nových věcí v sexu.
Ty jo.
Dětem jsem zaplatila vysokou. Sobě taky.
Udělala jsem příšerný rozhodnutí, ale dostala se z toho.
Naučila se vařit indický jídla.
- Naučila se mít ráda koriandr. - Ne!
O všechno jsi přišel.
Já vím.
Jako by mě zaklel.
Chápeš? Jako by mě hypnotizoval nebo jako by mi vymyl mozek.
Říkám si, jak mohl něco takovýho udělat. Jak mi to mohl udělat?
Měl mi pomoct.
Já se ale ptám, jak jsi to mohl ty udělat nám.
Já vám nechtěl ublížit. Přísahám.
Chtěl nechtěl, ale ublížil.
- Já vím. - Chci ti odpustit, ale nejde to.
- Ještě ne. - To chápu.
Jsem hrozně naštvaná.
- Ty snad ne? - Na Ikea? Jo.
Ne, na sebe.
Že jsi to dopustil.
Na. Tohle bude hezky hořet.
Počkej. Ne. To je jediný výtisk.
Jiný duplikáty nemám.
Napsal to Ike, ale umění náleží lidem.
„Někdo to rád tropické“?
- To je pracovní název. - Na to seru.
Ne.
Strávil jsem celé roky tím, že jsem to psal pořád dokola.
Nechci, aby to shořelo.
Počkat. Koukni na tohle.
To je Brooke Shields.
Nemohla se ho nabažit. Fakt.
Marty. Co to kurva je?
Ahoj. Proč mi nefunguje klíč?
Není to Phyllis?
Dlouho jsme se neviděli.
Rodinné shledání? Chápu.
Přinesl bych marshmallows, kdybych o tom věděl.
Co pálíte?
Phyllis mi pomáhá vyklidit nějaké věci.
Tak jo, pojď.
Pojď dovnitř, probereme to.
Já s tebou ale mluvit nechci.
Jasně. V pohodě.
Promluvíme si později. Jenom si zajdu dovnitř pro věci.
- Vejde si tam jenom tak? - Dobrý.
- Mám zavolat policii? - Ne, nevolej.
Je to velkej magor? Mám jít pro nůž?
- Co? - Nůž, Marty. Přemýšlej!
Tohle není West Side Story. Nůž není třeba.
- Nevím, jakej je to... - Kde jsou kurva moje rukopisy?
Kde jsou moje knihy?
Je to můj majetek. Patří to mně.
Ale napsal jsem to já.
Co jsi s nimi udělal?
Kde jsou? Kde je zbytek?
Co? Ne!
To je moje dílo.
Zešílels? Seš blázen?
Omlouvám se.
Marty, podívej se na mě.
Víš, co jsme si tehdy řekli?
Tenhle vztah je toxický.
Je to závislost a nerad ti to říkám, ale zase se to opakuje.
Nepřemýšlíš. Má nad tebou jakousi moc.
- Bože můj. - Je nebezpečná.
Není na tvé straně. Není v Martyho týmu.
Neposlouchej ho, prosím.
- Marty, podívej se na mě! - Mele nesmysly!
Pojď dovnitř. Vyřešíme to. Jsme bratři.
Není to žádnej tvůj bratr!
Phyllis, já to zvládnu. Díky.
Běž k autu. Přijdu.
- Dobrý. - Někdo to rád tropické.
Fakt stupidní název knížky!
Chci, abys odešel, prosím.
Díky.
Co jsem ti provedl, Marty?
Stál jsem při tobě 27 let.
Proč se takhle chováš?
Řekl jsem odejdi.
No tak jo. Půjdu.
Když tak moc chceš.
Vezmu si svoje věci.
Tohle je moje.
To všechno je moje!
Je to moje!
A víš, co si vezmu...
Vezmu si i ty své koie, když už jsem u toho.
Ne, ti jsou moji!
Slez ze mě, ty kolohnáte!
Od mých koiů se drž dál!
Nic z toho tvoje není! Nic z toho není opravdický.
- To není pravda. - Je to pravda!
Jediný, co za posledních 27 let bylo opravdický, byly moje city k tobě.
Přišel jsem o rodinu! O dům! O podnik!
Obětoval jsem všechno, co jsem měl!
A tys mě využil! Zradils mě!
Vzals mi všechno!
Je konec.
Fakt je konec. Skončil jsem.
Beze mě jsi byl nula.
Beze mě jsi nula.
To je dost dobrej pocit!
Co to kurva děláš?
To je za těch posledních 27 let.
To není moje auto.
No...
O ROK POZDĚJI
Ahoj, kamarádi, to jsem já, strejda Marty.
Jak se máte? Byly jste pilné?
Koukneme se na to.
Byly jste pilné. Ty jo.
Ahoj, všichni.
Ahoj, Carol. Ahoj, Sandro.
Ahoj, Autumn. Mary Lou, koukněme se na tebe.
Ahoj, Susan.
Jste moje „Bee Gees“.
- Hlasitěji. - To je v pohodě.
Přestaň všechno organizovat.
Joele.
- Joele. - Co je?
Vyfoť je.
- Potom. - Prosím.
Prostě je vyfoť. Nebuď debil.
No jo, nemluv před mýma dětma sprostě.
Foť.
- Pojď sem. - Jdu okolo.
To já nechtěla.
Joele, Nancy to moc sluší. Kdybys...
A je to! To byla krása.
Byla to krása.
Jsem na vás pyšná.
Díky, babi.
Marty. Strejdo Marty.
Promiň, zvykám si.
Mohl bys Eliášovi otevřít a pustit sem vzduch?
- Jasně. - Můžu jít taky?
Jasně.
- Máš vlhké ruce. - Já vím.
Joele, vyfoť to. Vezmi si foťák.
Bože, už zase s tím focením?
- Pospěš. - Dobře.
Eliáš tu není.
Ne?
Ne.
- Máš to? - Mám.
Zazpíváme si „Elijahu ha-navi“?
Ne, to se zpívá až po večeři.
Chce to zpívat, tak můžeme, ne?
Je to krásná píseň.
Jsi v pořádku?
Jo.
Dobrý.
Babi?
Marty je fakt tvůj bratr?
- Je. - Já nevěděla, že máš bratra.
- Já chci taky. - Jo, a já chci jachtu.
Já ho mám.
A je to tady tenhle člověk.
Čas na polévku?
- Ano, prosím. - Je s macesovými knedlíčky.
- Sněz ten knedlíček. - Děkuji.
Tak.
Podáte mi ty hagady?
Ráda bych je použila příští rok.
Podejte mi je.
Podej mi to, zlato.
Když za mnou Marty poprvé přišel, byl to porouchaný člověk.
Nesu knedlíčky.
Vyhledal moji pomoc a já ho postupně opravoval.
Nebylo to jednoduché.
Dal jsem do toho všechno.
Teď je z něj však skvělý člověk.
Je sebevědomý.
Je úspěšný.
A to vše díky mně.
Každý pacient je unikát
a každý vyžaduje jiný terapeutický přístup, ne?
Moje práce s Martym byla unikátní. O tom není pochyb.
Byl to víc než můj pacient a kolega. Byl...
Byl naše rodina.
Je na tom něco špatného?
Řekněte mi to, mě...
Je špatné se v téhle profesi o někoho starat?
Mám být zatracen kvůli tomu, že jsem nějakému člověku obětoval život?
- Děkujeme, pane doktore Herschkopfe... - Nechte mě domluvit, prosím.
Marty byl víc než můj pacient. Byl součást mého života...
...a bratr, o kterého jsem přišel...
...a ten nejlepší přítel, jakého si kdo může přát.
Obětoval jsem mu vše.
Obvinění, která proti mně vznesl, jsou lživá a krutá.
Jak se opovažuje mi zkoušet odebrat licenci?
Já mu pomohl!
Pomohl jsem ti!
Pomohl jsem mu a teď mi brání, abych pomáhal jiným.
To je neetické chování. Ne to moje.
Omlouvám se.
Nevím všechno, ale vím, že jsem dobrý člověk.
Děkujeme, pane doktore.
Ahoj.
Proč to děláš?
Co se stalo?
Hádej, koho jsem po cestě viděl v metru.
- Nevím. - Já vím, že ne.
- Proto říkám hádej. - Ne.
- No tak. Jeden pokus. - Ikeu, kašli na to.
No tak nehádej, no.
Diane Sawyer.
Aha.
Vypadá skvěle.
Pořídil sis ty včely?
- Jo, pořídil. - Fakt?
- Vyrábí med? - Ano, vyrábí.
Docela dost. Víc ani nepotřebuju.
Nejím toho moc.
Užili jsme si spolu, ne?
Moc jsme si to spolu užili.
Ne vždycky.
Hej, je něco, co mi chceš říct?
Jenom mně. Ne před právníky.
Jen mezi náma dvěma. Teď.
Chceš těch 27 let nějak okomentovat?
Jo, chci.
Chci říct...
...že ti odpouštím.
Odpouštím ti. Samozřejmě.
Jak bych nemohl?
Vím, že se trápíš.
Vím, že jsi osamocený.
Ještě není pozdě, Marty. Můžu ti pomoct.
Chci ti pomoct.
Dovol mi to.
Nic.
Bože můj. Nic.
Co?
Vůbec nic necítím.
Nerozumím.
Doufám, že budeš šťastný, doktore Ikeu.
Myslím, že nebudeš, ale doufám, že jo.
Ale bohužel musím říct...
...že nám vypršel čas.
Sbohem.
V průběhu 27 let
zaplatil Marty Ikeovi 3,2 milionu dolarů.
Ike přemlouval i spoustu dalších pacientů, aby svoji rodinu odřízli ze svého života.
Jiný pacient Ikeově rodině odkázal 20 milionů dolarů (to bylo zrušeno).
Ike Herschkopf přišel o licenci v únoru 2021.
Skoro deset let poté, co na něj Marty podal stížnost.
Marty už se žádné terapie nikdy nezúčastnil.
Já ti to vynahradím.
Slibuji.
I po tom všem, co jsme si řekli a udělali,
jsi moje součást, kterou nemůžu opustit.
Nemohl jsem vydržet být ani den
bez tebe.
Nechtěl bych být daleko.
Daleko od té, kterou miluji.
Chytni mě za ruku, je pro mě těžké říct „omlouvám se“.
Jen chci, abys to věděla.
Chytni mě za ruku, moc ti chci říct, že se omlouvám.
Nemohl bych být bez tebe.
Vynahradím ti všechno, čím jsme si prošli.
Slibuji.
I po tom všem, co jsme si řekli a udělali,
jsi moje součást, kterou nemůžu opustit.
Vynahradím ti všechno, čím jsme si prošli.
Slibuji.
Překlad titulků: Karel Himmer