Obrni se. Roke kvišku!
No, no.
Kot sem predvideval.
Nič čudnega, če pomisliš, kajne?
Niti ne, šef. Tega nisem pričakoval.
Vsakdo z alibijem je vedno sumljiv, Markowitz.
Kako to veste, šef?
Čakaj. Sem pajdaš?
Ja, pajdaš si.
Najlepša hvala. Brez besed sem.
Ni za kaj. Greva od začetka?
Ja? Prav.
No, no.
Kot sem predvideval.
Nič čudnega...
Zakaj naglasi?
Portoričan si.
Hej. Ni slabo.
Dobro ti gre. Okej.
No, no.
Kot sem pričakoval.
Gledal je, kako mu ugašajo oči...
Odtekanje življenjske energije iz telesa
je sovpadalo
s praznjenjem njegovega črevesja v hlače iz gabardina.
"...v njegove hlače iz gabardina."
Kmalu...
"Kmalu..."
-...je ostuden vonj iztrebkov... -"...je ostuden vonj iztrebkov..."
...v zraku obvisel kot...
duh mrtvega ljubimca.
"...v zraku obvisel kot duh mrtvega ljubimca."
Si razumel, Marty?
Ohranjati moraš ritem proze.
To je kot džez.
- Aha. Ja. - Ja?
Razumem.
"Nov dan, nov dolar," je govoril.
"...nov dolar..."
Obrnil se je na peti in odšel.
Nov dan,
- nov primer zaključen. -"Nov dan... Primer zaključen."
Konec.
"Konec."
Pa je res?
Ni?
Samo pravim,
da dr. Kessler morda ni mrtev, kot se zdi.
Vau. Nemogoče.
- Všeč mi je. - No, vidiš.
Deveta knjiga serije "Nekaterim je všeč" je končana.
Fantastično.
In bova vse poslala založniku?
Ja. Bolje se bere kot serija.
Navdušila pa jih bo predvsem zadnja knjiga.
- Ja. - Požirali jo bodo.
Predvsem pa se bo prodajala.
Založnike zanima samo to.
Da ljudje berejo.
Avč.
Ko to naredim, me zaboli trebuh.
Veš kaj? Mene pa glava, ko naredim tole.
Pravkar sem napisal roman.
To traja že dva tedna.
Morda imaš spet težave s trebuhom.
Drugače je.
Čudno se sliši, toda ne morem prdeti.
Čeprav me napenja.
Če pa zakašljam, imam občutek, da se bom podelal.
No, tega mi pa ni treba vedeti.
Hvala.
POSNETO PO PODKASTU WONDERYJA IN BLOOMBERGA
Marty, si v redu?
Ko se premikam, me malo boli.
Pa tudi, če sem pri miru.
Ali diham.
To pa ni dobro. Sedi. Prinesla ti bom vodo.
Ne, ne morem. Preveč dela je.
Ne toliko, da bi doživel infarkt.
Enkrat si nas že prestrašil.
Misliš, da ti bom dovolila še enkrat? Sedi.
Poslušaj. Vem, da najbrž ni najprimernejši čas,
toda rad bi se pogovoril
o finančnih zadevah.
Bruce, lahko pošlješ vprašanja Normanu Horowitzu?
Nujno je.
Lažje se bom pogovoril s tabo, ko si že tukaj.
Kaj je, Bruce?
Hotel sem samo...
V redu je. Kasneje bova.
Imamo problem?
Ne. Ni problema.
Slišati je drugače.
Daj, Bruce. Vse lahko poveš.
Pregledal sem letošnje račune
in izdatke. In...
Imamo velik problem.
Tukaj ne uporabljamo besede problem, ampak rešitev.
Včasih moraš poznati problem, da najdeš rešitev.
Hvala, Cathy. Dovolj bo.
Dobiček je nizek, najemnine pa višje.
- Najemnina tukaj je predraga. - Veš kaj?
- Tole je nekaj za Normana Horowitza. -Če sem iskren, tonemo.
Čez pol leta bomo bankrotirali. Preprosto.
Poslušam samo o problemu.
Ima pa rešitev.
Prav. Naslednjič začni s tem.
Dobil sem podatek, da je tovarna Lea & Perrins
v Fair Lawnu v New Jerseyju prazna.
Lahko gremo tja, saj je najemnina pol nižja.
Je dvakrat večje, a moramo pohiteti.
- Hitro bo oddano. - Ne.
Pozabi, Bruce. Ne gremo v New Jersey.
Izjemna priložnost je.
Ko sem predlagal več povratnih informacij od zaposlenih,
sem mislil bolj na to,
kakšno kavo si želijo,
ne pa ideje. "Spokajmo in se preselimo v New Jersey."
- Problem je, da ne... - Ne bomo odšli z Manhattna.
Nobel je. Eliten.
New Jersey je drugorazreden, poceni.
Misliš, da je tukajšnji pastrami enakega okusa kot v New Jerseyju?
- Ja. - Skoraj zagotovo.
Narobe. Ni tako okusen.
Že selitev sama po sebi je draga. Zato...
Pri poslu gre samo za videnje stvari.
Če se bomo preselili v tovarno omak v New Jerseyju
z repom med nogami, bomo s tem poslali sporočilo.
Sporočilo strankam in konkurenci.
In sicer: "Poglejte nas. Zgube smo."
Bi rad kaj predlagal?
Preselimo se v dražje prostore.
To bi bilo pametno.
Če mi finančna strokovnjaka dovolita, moram k pacientom.
K sreči ni nobeden tako nor kot Bruce.
Vzemi tole.
Nočem povzročati težav,
toda zadeva je resna.
Ni mi vseeno za to podjetje.
Tu sem bil, ko je tvoj oče vanj vložil čisto vse.
Čutim se dolžnega, da preživimo.
Ne vem. Razumem, kaj govoriš, Bruce,
ampak... Poslušajmo strokovnjaka.
Spozna se na te stvari. Ve, kaj govori.
- Kristus. Pojdi k zdravniku. - Ne.
Ne, samo še huje bo.
Kot bi peljal avto na popravilo. Vedno nekaj najdejo.
Dovolj. Naročila te bom.
- Ne. - Ne boš mi umrl, Marty.
Ne bom kupovala nove obleke za popolnoma nepotreben pogreb.
Hernijo imate. Potrebna bo operacija.
Operacija? Prava operacija?
Ja, in to čim prej.
Gre za rutinski postopek in lahko ste brez skrbi.
To je res dobra novica.
Torej not in ven? Še isti dan?
Ne. Kar globoko bomo šli.
Na opazovanju boste, da se šivi ne okužijo.
Šivi?
Ne boste jih čutili.
Ko se zbudite iz anestezije, vam ne bo hudega.
Iz anestezije? Kaj? Čakajte. To pa ni slišati preprosto.
Koliko časa bom v bolnišnici?
Poskrbeti moram za veliko stvari.
Za kakšne stvari?
No... Za moje varovance.
Računajo name.
Ste izvoljeni funkcionar?
Ne, jaz... Nisem se pravilno izrazil.
Ljudje me potrebujejo zdravega.
Samo nekaj dni boste tu.
Temu pa bo sledilo obdobje okrevanja.
Okrevanje?
Mojbog.
No... Najbrž bom...
Urediti bom moral zadeve.
G. Markowitz, zagotavljam vam, da gre za rutinski postopek.
Vse bomo spravili nazaj noter in lahko boste šli.
V redu.
Razmišljal sem. Zadeva z Bruceom mi ni bila všeč.
Zadeva z Bruceom? Katera pa?
Selitev v Jersey.
Nimam časa za negativnost.
Toksična je.
In slaba za tvojo tesnobo.
Ne vem. Mislim...
Veš kaj?
Za danes sva končala.
- Ja. - Ja.
Glede rib.
Težave imajo s paraziti na škrgah,
zato bodo potrebovale več nege kot običajno.
Bi lahko v ribnik nakapal kapljice formalina,
ko prideš tja za vikend? - Seveda.
- Ja. - Super.
Glede urnika hranjenja.
Tableta s počasnim raztapljanjem bi morala zadostovati še za nekaj dni,
lahko pa dodaš še natančno količino
spiruline kot priboljšek za vikend.
Nekaj takega kot so palačinke v soboto zjutraj.
V hiši za goste je vse označeno.
Pa še napisal sem ti.
V redu.
In če ne bom preživel...
Mi obljubiš, da boš poskrbel zanje?
Resno? Daj no.
Ne delajva iz muhe slona.
Samo hernija je. Kot bi ti odstranili mandlje.
Dekleti sta bili še majhni, ko sta bili uspešno operirani.
Gledali smo Knjigo o džungli in jedli sladoled.
Vse bo v redu. V dobrih rokah si.
Ribe pa prav tako.
Ker tebi toliko pomenijo, jih imam rad tudi jaz.
To zelo cenim.
Pridi sem.
Je to zaradi hernije ali si me samo vesel?
Daj no.
Rad se zafrkavam.
- V redu. - Okej.
Kmalu se vidiva.
Potrebujemo podatke najbližjega sorodnika.
Samo formalnost je. Za nujen primer.
Starši? Žena? Otroci? Sorojenci? Kdorkoli od njih.
Ike Herschkopf.
H-E-R-S-C-H-K-O-P-F.
Odlično. Srečno.
Odlično si zvozil, Marty.
V redu je. V postoperacijski sobi ste.
Prav.
Vzeti vam moram kri.
Preveriti moramo vrednosti železa
- in morebitna vnetja. - Okej.
- Imate kakšno vprašanje? - Ja.
- Obiski so med deveto in peto, kajne? - Tako je.
Kako ste?
Saj veste.
Vprašanje.
Se morajo obiski najaviti?
Kakšen je postopek?
Potrebujejo pisno dovoljenje?
- Ustno dovoljenje? Ker... - Zvišala vam bom dozo zdravil.
Ne, ostati moram buden, če me pride obiskat.
- Dobro jutro. - Dobro jutro.
Preveriti moram zavarovalne podatke.
Je možno, da tukaj ni signala?
Ne bi rad zamudil obiskov.
Lahko preverim vaš telefon?
V redu.
Halo? Dr. Ike?
Ne. To je...
Ne, napačna številka. Ja.
Ja. Ne. V redu.
G. Markowitz? Obisk imate.
Res?
- Hvala. - Ni za kaj.
Dober dan.
S prijatelji danes beremo starostnikom.
Želite, da vam berem?
"Ničkolikokrat sem to videl.
Pogovor med dvema, a brez učinka,
če ne sliši ali ne razume.
Pogovarjata se ali pa ne govorita.
Samo z drugim tipom je."
Zakaj si prišel, Terrel?
Vseeno ti je zame, kajne?
Ne. V redu ste. Kul.
- Jaz sem kul? - Ja.
Ne.
Nisem kul.
Zakaj si v resnici tu?
To potrebujem za vpis na kolidž.
Ali kolidž ali bend, česar pa nočem...
Vsi sovražijo bend.
Vsaj iskren si.
Tega nikoli ne izgubi.
Torej...
Želite, da še berem?
Veš kaj? Ja. Zakaj pa ne?
Hvala, Terrel.
"Do mraka lahko mečeš podkve,
potem pa moraš brati knjige.
Knjige so brez zveze.
Človek potrebuje bližino sočloveka.
Človeku se zmeša, če je sam.
Ni važno, kdo je, samo da je s tabo.
Če je človek osamljen, zboli."
Tu lahko nehaš, Terrel.
Hvala.
G. Markowitz?
G. Markowitz.
Ne smete oditi.
Vrnite se. Gospod.
Kaj se pa greste? G. Markowitz!
Pizda.
BOLNIŠNICA ST. JESIAH
Vsi dol!
- Ne reci. Niti ne pomisli. - Kaj?
- Ne bova igrala golfa. - Zakaj ne?
Zakaj? To ni bil golf, ampak bolj hokej.
Strah me je bilo.
Si že preskusil masažno kad? Moral bi jo.
- Tega ne smeš zamuditi. - Moram...
Si videla sončno uro?
- Ne. - Ne? Poglej.
Visoka je deset metrov.
Da sem jo spravil sem, sem moral podreti drevo in uporabiti dvigalo.
- Noro. - Ja?
- Veš, koliko je ura? - Ne.
Za koktajl.
Za to ne rabiš sončne ure.
Res ne.
Zagotovo ne.
Si igrala vrtni šah?
Preizkusi se v vrtnem šahu.
Marty, dragi. Zakaj si tako urejen?
Ni formalna zabava.
Morava se pogovoriti.
Ja, seveda. Pridi. Greva...
Marty, rit razkazuješ.
Izvoli. Okej.
- V redu. - Kdo je to?
Kuhar Pete. Najel sem ga za zabavo.
Kuhal je za Kevina Bacona in Kyro Sedgwick.
Dober je, ni pa Marty Markowitz.
V redu.
Kaj se dogaja?
Zadnjih trideset let...
sem svoje življenje posvetil tebi.
Vsak vikend, vsak praznik, vse.
Ti pa v štirih dneh nisi našel časa, da bi me obiskal?
Ali me poklical?
Preveril kako se počutim po najbolj grozljivi izkušnji v življenju?
Vem, da si poln narkotikov
in omotičen zaradi močnih zdravil.
Ne raz... Hotel si, da pridem v bolnišnico
z želejem in sladoledom
- in skupaj gledamo Knjigo o džungli? - Zakaj?
Zakaj te ni bilo?
Mislil sem, da smo družina.
Resno misliš?
Skrbi me, da resno misliš.
Vedeti in slišati moraš,
da bi zate storil vse. Vse.
Takoj ko si mi povedal za poseg,
sem poklical znance v bolnišnici.
Povedal sem, da smo družina. Postelja in zasebna soba...
Kdo misliš, da je to uredil? Jaz.
Kako si lahko pomislil na kaj drugega?
Po vseh teh letih imaš tako mnenje o meni?
Presenetilo me je, da te ni bilo.
Zakaj mi nisi rekel? Misliš, da sem tak kreten?
Misliš, da ne bi... Seveda. Zakaj nisi povedal,
da bi ti to veliko pomenilo? Ne znam brati misli.
- No... - Praviš, da si mi stal ob strani
tri desetletja.
Jaz pravim isto.
Kdo ti je pomagal, ko sta te Debbie in sestra po smrti staršev hoteli oskubiti?
Kaj pa širitev tvojega podjetja?
Kdo je omogočil to možnost?
Kdo te je pobral in te držal za roko v rešilcu, ko si doživel infarkt?
Kdo ti je rešil življenje?
Marty...
To je zvestoba.
To je ljubezen.
Vse bi storil zate. Moj prijatelj si.
Vedno ti bom stal ob strani.
Prav imaš.
Oprosti.
- Oprosti. - Pridi sem, manijak.
Pridi... Pridi.
Marty, rad te imam. Moj brat si.
Slišiš?
- Poslušaš? - Ja.
Dobro.
Znebi se te butaste halje in dobiva se pri bazenu.
Prav.
Okej.
Zanesljiv koš. Pripravljeni? Skok.
Skoraj.
Stotaka si zaslužil.
...ker te je mama vzgojila kot tele.
Pojdimo noter, kjer je klima.
Imamo na stotine nagrajenih filmov.
Pazi na krogle.
-Živjo, ljubica. -Živjo.
Se zabavaš?
- Aha. - Super.
To bi lahko sporočila še obrazu.
Kaj?
Potrudi se, da bo tvoj obraz izžareval to veselje.
- Jebi se. - Daj no.
Šalim se. Čudovito zgledaš.
Skrbi me. Kaj je z Martyjem?
Kaj? Nič. V redu je.
Po operaciji je malo čuden, a je v redu.
Ni videti v redu.
Končajmo zabavo in naj si spočije.
Končajmo? Si nora? Pravkar je prišla Lisa Rinna.
Mu neseva malo hrane?
Ja. Ne vem. Če tako misliš, toda eden mora biti gostitelj.
Vem, ampak... Ne vem.
Končajmo zabavo in odslovimo goste. Z njim ni vse v redu.
Rada kvariš zabave?
Ne bodi smešna.
Eno bedasto ženo že imam. Ime ji je Marty Markowitz.
Ne govori mi tega.
Stu, stran od kamna.
Vedno se zatakneš v krožišču.
Ste me pogrešali?
Tudi jaz sem vas pogrešal.
Zelo lepo od vas.
Kje je Adam? Kako je?
Stu, kje je Adam?
Kje...
Kje je?
Adam?
Kje hudiča je? Ada...
Kaj?
O, ne. Adam.
Adam.
Prekleti ubijalec rib.
"Brata," pa kaj še!
Oprosti, oprosti.
Zelo mi je žal.
- Lisa. Ike Herschkopf. -Živjo.
Hvala, da si prišla.
-Čudovita, kot vedno. - Hvala.
- Bi naju slikal? - Okej. Kateri gumb...
- Na vrhu. - Napačnega sem.
- Grem po očala? - Ne. V redu je.
Hej! Pridi sem.
Hvala.
Pridi. Slikaj naju.
- Se zabavaš? - Ja, čudovito je. Hiša je krasna.
Hvala.
- Bravo. - Super.
Pokazal ti bom krave.
Imam jih v galeriji v mestu.
- V redu. - Zabavne so.
Poberi mokre brisače.
Sem. Odlična zadeva.
Hej, Marty. Si v redu?
Te boli?
Saj veš.
Ja.
Ti kaj prinesem?
Dovolj imam.
Kaj?
Ne zmorem več.
Trudil sem se.
Dolgo.
Potrebuješ kaj?
V kopalnici sem pozabila tablete.
Kaj gledaš?
Nepozabno zabavo.
Trata je povsem uničena.
Osem ur pijače s tvojimi prijatelji ni dobra kombinacija.
- Ne morem... - Najini prijatelji.
Tvoji prijatelji.
Marty bo imel veliko dela. Jutri se bo tega lotil.
To ni dobra ideja. Šele prišel je iz bolnišnice.
Ležal je v postelji in umiral od dolgčasa.
Komaj je čakal, da pride sem. Všeč mu je, veš.
Zanj je to terapija.
Ne morem pomagati, če nama včasih z največjim veseljem pomaga.
Si slišala, da je šel Jacob...
Lepo spi, prijatelj.
Oprosti, da te nisem zaščitil.
Ker je tako, Claire. To je poseg v tvojo zasebnost.
Takole bova. Si pripravljena?
- Pripravljena? Okej. - Ja.
Starše boš na Facebooku blokirala.
Nič več objav.
- Nič več dregljajev in označevanja. - Res? Jaz...
Ja. Škodljiva človeka sta
in vedeti morata, da bodo posledice, če te bosta izkoriščala.
Najbrž imate prav. Kajne? Ja.
- Hvala, dr. Herschkopf. - Je že v redu.
To je moje delo.
Žal je čas potekel.
Malo sva ga celo prekoračila.
Ampak... poslušaj.
Pokliči me ta teden, če boš želela še nekaj terapij.
To je velik korak.
Potrebovala me boš, da te bom vodil skozi vse to.
Prav. Hvala.
- Lepo te je bilo videti, Claire. - Ja.
Hej, Marty. Zamujaš. Ura je 11.20.
Upam, da je vse v redu.
Si obtičal v prometu?
Naročen si. Upam, da se kmalu vidiva.
Križišče 35. in 7. Izognite se Peti aveniji.
- Gneča je. - Prav.
Zanimajo me predavanja.
Rad potujem.
Seveda. V redu. Kmalu se slišiva.
Super. In z veseljem sprejmeva povabilo v Stowe naslednjo zimo.
Odlično.
No... Ja.
Poklical te bom nazaj.
AFC. Želite?
Rad bi govoril z Martyjem.
Trenutno ne more govoriti, lahko pa prenesem sporočilo.
- Govoriti moram z njim. -Ja.
Seveda. Poklical vas bo nazaj.
Zakaj? Mojbog! Kdo gre čez most ob tej uri?
Takole ne bova nikamor prišla. Sranje! Pizda!
Hvala.
- Tega nočem zavreči. - Poglej... Ne.
- Vem, da je čisto novo. - Hej, Cathy.
Lepo te je videti. Mi poveš, kje je Marty, prosim?
Pozabi. Sam ga bom našel.
- Kaj pa je? -Živjo, Marty.
Lepo te je videti.
Kaj...
Kaj se dogaja?
- Nič. Samo raztovarjamo. - Vidim.
Roke imam popraskane od škatel. Vidiš?
- Gotovo boli. - Ja. Malo.
Bruce, naju lahko pustiš malo sama?
Kaj...
Kaj se dogaja?
No, Marty...
Marsikaj se dogaja.
Kdaj ste se preselili?
Pred nekaj dnevi.
Vedel si, da se selimo.
Ni šlo drugače.
Najemnina je bila prehuda.
Se nismo dogovorili, da ne bomo šli iz mesta?
No,
ti si se odločil, da nočeš selitve.
Jaz pa sem se odločil, da ne bom ogrozil podjetja.
In ker je podjetje moje,
sem se odločil...
da...
je to prava odločitev. In zdaj smo tu.
In lepo je.
- Veliko je prostora in svetlo je. - Ja.
Ne. To so ameriške Benetke.
- Se lahko pogovoriva v pisarni? - Glede tega...
Nimamo več zasebnih pisarn.
Zdaj imamo odprt koncept.
Oh, Marty.
To je pa... škoda.
- Zakaj? - Ti.
Vse tole.
Naredil si velik korak nazaj.
Ne razmišljaš jasno, Marty.
Samo dobro sem ti hotel.
Boli me, ko vidim, kakšno škodo si delaš.
- A tako? - Ja.
Točno tako.
Veš, da sem za dve uri obtičal na mostu?
Še George prekleti Washington je hitreje prečkal reko Hudson.
Reko Delaware.
- Kaj? - Prečkal je reko Delaware.
Slavno prečkanje.
- Vem. - Prečkal je Delaware.
Bil je predsednik. Veliko rek je prečkal.
Kako misliš, da je prišel na Manhattan?
- Z vlakom? - Okej.
Povem ti, da je tale selitev nesprejemljiva.
Nesprejemljiva!
Kako naj pomagam podjetju,
če se bom dve uri cijazil do sem?
To je tratenje denarja.
Tratenje tvojega denarja.
Potem pa ne prihajaj.
Prosim?
Če je tako nadležno,
ti ni treba prihajati.
Marty...
- Mi daješ odpoved? - Ne.
Ne, seveda ne.
Dobro, ker...
Odpustil te je Norman Horowitz.
- To, Marty. To! - Marty!
Bravo, Marty.
Marty!
Hvala.
Prevedla Lidija P. Černi.