Apsisuk. Rankas aukštyn!
Ką gi.
Kaip ir įtariau.
Aišku, jog taip ir turėjo nutikti.
Ne man, bose. Aš taip negalvoti.
Visi, kurie turi alibi, yra didžiausi įtariamieji, Markovicai.
Iš kur žinote tokius dalykus, vade?
Palauk. Aš - parankinis?
Taip. Tu - parankinis.
Labai ačiū. Nežinau, ką ir sakyti.
Nėra už ką. Gal pradėkime nuo pradžių?
Tikrai? Gerai.
Ką gi.
Kaip ir įtariau.
Aišku, jog taip ir turėjo...
Kodėl aš kalbu su akcentu?
Tu - puertorikietis.
Ei. Neblogai.
Puikiai. Gerai.
Ką gi.
Kaip ir įtariau.
Jis stebėjo, kaip gęsta jo akys...
...ir gyvybė apleidžia jo kūną,
ir tuo pat metu
jo žarnų turinys suteka į storo audinio kelnes.
„...į storo audinio kelnes.“
Netrukus...
„Netrukus...“
- ...išmatų dvokas... - „...išmatų dvokas...“
...tvyrojo ore kaip...
mirusio mylimojo vaiduoklis.
„...tvyrojo ore kaip mirusio mylimojo vaiduoklis.“
Ar supranti, Marti?
Reikia išlaikyti prozos ritmą.
Tai - kaip džiazas.
- Aha. Taip. - Tikrai?
Suprantu.
Kaip jis mėgdavo sakyti: „Dar viena diena, dar vienas doleris.“
„...dar vienas doleris...“
Jis apsisuko ant kulno ir išėjo.
Dar viena diena,
- baigta dar viena byla. - „Dar viena diena... byla.“
Pabaiga.
„Pabaiga.“
O tikrai pabaiga?
O ne?
Tik sakau,
gal dr. Kesleris ne toks jau miręs, kaip atrodo.
Negali būti.
- Man labai patinka. - Na, štai.
Devintoji knyga iš serijos „Kai kam patinka“ baigta.
Neįtikėtina.
Ar nusiųsi į leidyklą?
Manau, taip. Manau, geriau skaityti kaip seriją.
Bet paskutinė knyga juos ypatingai sudomins.
- Taip. - Skaitytojai negalės atsitraukti.
Bet esmė - žmonės pirks.
Leidykloms tai yra svarbiausias dalykas.
Kas žmonės sukištų nosis į knygas.
Oi.
Kažkaip skauda pilvą.
Taip, žinai, ką? Man skauda galvą.
Aš ką tik parašiau visą romaną.
Bet man skauda jau keletą savaičių.
Gal atsinaujino tavo skrandžio bėdos.
Dabar jausmas kitoks.
Keistai nuskambės, bet nebegaliu bezdėti.
O noriu.
O kai kosčiu, atrodo, jog galiu netyčia pakakoti.
Gerai. Taip. Šito gal ir nereikėjo man žinoti.
Ačiū.
PAGAL „WONDERY“ IR „BLOOMBERG“ TINKLALAIDĘ
Marti, tau viskas gerai?
Man tik sunku judėti.
Ir nejudėti.
Ir kvėpuoti.
Skamba nekaip. Prisėsk. Atnešiu tau vandens.
Ne. Ne... Negaliu. Turime daug reikalų.
Turėsi jų dar daugiau, kai ištiks širdies smūgis.
Jau esi mus išgąsdinęs.
Manai, leisiu vėl tą padaryti? Sėsk.
Paklausyk. Žinau, kad dabar ne pats geriausias laikas,
bet norėjau trumpai šnektelėti
apie finansinius reikalus.
Briusai, gal galėtum parašyti Normanui Horovicui?
Na, tai gana skubu.
Pagalvojau, bus paprasčiau pasikalbėti, kad jau esi čia.
Kas yra, Briusai?
Aš tik...
Viskas gerai. Pakalbėsim vėliau.
Kažkas negerai?
Ne, ne. Viskas gerai.
Atrodo, kad ne.
Nagi, Briusai. Gali sakyti viską.
Užmečiau akį į šių metų skaičius
ir, vertinant šių metų išlaidas...
turime rimtų problemų.
AFC žodžio „problema“ nenaudojame. Sakome „sprendimas“.
Taip, bet reikia įvardinti problemą, kad galėtum surasti sprendimą.
Gerai, ačiū, Kete. Užteks.
Mūsų problema yra ta, kad mūsų pelnas sumenko, o patalpų nuoma centre - išaugo.
- Taip. Nebeįperkame šių patalpų. - Gerai, žinot, ką?
Na, Normanas Horovicas turės ką pasakyti.
Taip. Būsiu atviras. Tai mus pjauna. Aišku?
Dar šeši mėnesiai nuomos, ir verslui - šakės. Paprasta.
Ką gi, žinot, ką? Girdžiu tik žodį „problema“.
Bet jis žino sprendimą.
Aišku. Tai kitą kartą nuo to ir pradėkim.
Vienas mano pažįstamas sakė, jog „Lea & Perrins“ gamykla
Fier Lone, Naujajame Džersyje yra laisva.
Galėtume persikelti ten,
taip išlaidos nuomai sumažėtų perpus.
Patalpos - dukart didesnės, tik persikelti reikia nedelsiant.
- Nes vieta - paklausi. - Ne.
Tikrai ne, Briusai. Į Naująjį Džersį nesikraustysim.
Tai - puiki galimybė.
Žinai, kai raginau darbuotojus išsakyti savo nuomonę,
turėjau galvoje, kad jie pasiūlys kavos aparatui
grietinėlės be laktozės ir panašiai.
O ne sumąstys
perkelti visą verslą į Naująjį Džersį.
- Bet mes neišgalime... - AFC iš Manhatano mes neiškelsime.
Čia aukščiausia klasė. Klasika.
Naujasis Džersis - antrarūšis. Pigus.
Manot „Katz's Deli“ pastrami Naujajame Džersyje tokie pat skanūs?
- Taip. - Manyčiau, taip.
Neteisingas atsakymas. Ne.
Pats persikraustymas yra brangus dalykas, Briusai. Tad...
Klausyk, Briusai, verslas - tai nuovoka.
Jei viską susipakuosim ir pabrukę uodegas išvažiuosim į kažkokią
nutriušusią gamyklą Naujajame Džersyje, pasiųsime žinią.
Pasiųsime žinią mūsų klientams ir mūsų konkurentams.
Ir ta žinia bus tokia: „Ei, žiūrėkit. Mes - nevykėliai.“
Norit kažką pasiūlyti?
Verčiau persikelkime į brangesnes patalpas.
Tai būtų protingas žingsnis.
O dabar, mieli finansų žinovai, atleiskit, manęs laukia pacientai.
Gerai, kad jie - ne tokie bepročiai kaip Briusas.
Štai. Paimk.
Klausyk, nenoriu būti blogu pranašu.
Bet situacija tikrai rimta.
Juk žinai, kad man rūpi mūsų bendrovė, Marti.
Dirbau dar tada, kai tavo tėtis čia plušėjo dieną naktį.
Jaučiu, jog dėl jo privalau ją išsaugoti.
Nežinau. Suprantu, ką sakai, Briusai,
bet gal vertėtų paklausyti ekspertų.
Juk tai - jo sritis. Jis žino, ką kalba.
- Jėzau. Nueik pas gydytoją. - Ne.
Ne. Jei nueisiu, bus tik blogiau.
Čia kaip važiuoti į servisą - visad kažką suras.
Gana. Aš pati tave užregistruosiu.
- Ne. - Neleisiu tau mirti mano akyse, Marti.
Nesiruošiu pirkti naujos suknelės laidotuvėms, kurių galima išvengti.
Jums - išvarža. Teks operuotis.
Operuotis? Iš tiesų?
Bijau, jog taip. Ir kuo greičiau.
Gera žinia ta, jog procedūra - nesudėtinga, tad jaudintis nėra ko.
Turbūt tai - gera žinia.
Tai mane išrašys tą pačią dieną?
Ne visai. Pjūvis bus gilus.
Truputį jus palaikysime, pažiūrėsime, kad neįsimestų infekcija.
Pjūvis?
Jūs nieko nejausite.
Atsibusite po narkozės.
Narkozės? Ką? Palaukit. Neatrodo, kad bus paprasta.
Kiek laiko man teks praleisti ligoninėje?
Turiu daug reikalų.
Kokių reikalų?
Suprantat... Mano rinkėjai.
Jie kliaujasi manimi.
Jūs - Seimo narys?
Ne, turbūt pavartojau netinkamą žodį.
Žmonėms tik reikia, kad būčiau sveikas.
Neilgai. Kelias dienas.
Bet po to, žinoma, lauks reabilitacija.
Reabilitacija?
Dieve mano.
Ką gi... turbūt aš...
Turiu sutvarkyti visus reikalus.
Pone Markovicai, užtikrinu, nieko čia ypatingo.
Viską sutvarkysime, ir vėl būsit kaip agurkėlis.
Taip. Gerai.
Aš čia pagalvojau, Marti. Ta scena su Briusu man nelabai patiko.
Scena su Briusu? Kokia scena?
Persikraustymas į Džersį.
Negatyvumo man reikia mažiausiai.
Tai - toksiška.
Nepadeda tavo nerimui.
Nežinau. Manau...
Žinai, ką?
Mūsų laikas jau baigėsi.
- Ak, taip. - Taip.
Taigi, dėl žuvyčių.
Jų žiaunos nusėtos baltų dėmių,
tad joms dabar reikia daugiau priežiūros.
Paprašysiu tavęs įlašinti formalino lašų į tvenkinį,
kai tik nuvažiuosi savaitgalį,
- gerai? - Žinoma.
- Taip. - Puiku.
Maitinimo grafikas.
Manau, paliksiu ilgalaikio maitinimo bloką,
bet savaitgalį įberk joms
ir sauso maisto.
Įsivaizduok, kad duodi joms šeštadienio ryto blynelius.
Viskas surašyta svečių namelyje.
Be to, surašiau ir čia.
Supratau.
Jei aš... Jei neišsikapstysiu...
ar gali pažadėti, kad jomis pasirūpinsi?
Tu čia rimtai? Nagi.
Klausyk, nieko čia ypatingo, aišku?
Išvarža. Taip? Kaip išpjauti tonziles.
Mano mergaitėms išpjovė tonziles, kai jos buvo mažytės, ir nieko.
Žiūrėjom „Mauglį“, valgėm ledus ir guminukus.
Viskas bus gerai. Esi gerose rankose.
Tavo žuvys - taip pat gerose rankose.
Žinau, kokios jos tau svarbios, tad man jos irgi tokios pat svarbios.
Labai tą vertinu.
Eikš.
Čia išvarža, ar tu susijaudinai mane matydamas?
Nagi.
Man labai patinka pakvailioti.
- Ką gi. - Gerai.
Iki greito.
Ir galiausiai paprašysime nurodyti artimiausią giminaitį.
Toks formalumas, jei kas nutiktų.
Tėvai? Žmona? Vaikai? Brolis, sesuo? Gali būti bet kas.
Aikas Herškofas.
H-E-R-Š-K-O-F-A-S.
Puiku. Sėkmės.
Šaunuolis, Marti.
Viskas gerai. Jūs atsigaunate.
Aišku.
Gydytojas liepė atlikti kraujo tyrimą.
Reikia pažiūrėti, ar atsistatė geležies lygis
- bei patikrinti, ar nėra infekcijos. - Aišku.
- Norite kažko paklausti? - Taip.
- Lankymas nuo 9.00 val. iki 17.00 val.? - Taip.
Kaip jaučiatės?
Na, žinot.
Noriu paklausti.
Ar lankytojai turi iš anksto užsiregistruoti?
Koks tiksliai yra procesas?
Ar reikia raštiško leidimo?
Žodinio? Nes mielai...
Aš padidinsiu vaistų dozę, gerai?
Ne, noriu nemiegoti, jei jis ateis manęs aplankyti.
- Labas rytas. - Labas rytas.
Norėčiau aptarti draudimo sąlygas.
Ar gali būti, kad čia nėra ryšio?
Noriu žinoti, jog nepraleidžiu skambučių,
jei kas mėgina prisiskambinti.
Ar galiu žvilgtelėti į jūsų telefoną?
Gerai.
Klausau. Gyd. Aikai?
Ne. Jūs...
Jūs ne čia pataikėte. Taip.
Taip. Ne. Aišku.
Pone Markovicai? Pas jus atėjo.
Tikrai?
- Ačiū. - Nėra už ką.
Laba diena, pone.
Šiandien mes su draugais skaitome pagyvenusiems žmonėms.
Ar norėtumėte... Ar norėtumėte, kad paskaityčiau?
„Mačiau tą vėl ir vėl.
Kaip žmogus kalba su kitu žmogumi, bet niekas nesikeičia,
jei jis negirdi ir nesupranta.
Bėda, kad jie kalba, bet išties nekalba.
Jie tiesiog yra šalia.“
Kodėl čia atėjai, Terelai?
Juk aš tau nerūpiu.
Ne. Tu geras. Šaunus žmogus.
- Šaunus? - Taip.
Ne.
Aš nešaunus.
Kodėl atėjai?
Jei atvirai, tikiuosi, jog tai padės man įstoti į koledžą.
Reikėjo skaityti arba groti, bet grupė man nepatinka, tad...
Niekam nepatinka.
Tu bent jau sąžiningas.
Nepasikeisk.
Taigi...
norite, jog toliau skaityčiau, pone, ar...
Žinai, ką? Taip. Kodėl ne?
Ačiū, Terelai.
„Žinoma, gali mėtyti pasagas iki sutemų,
bet vėliau turėsi eiti skaityti knygų.
Knygos nereikalingos.
Žmogui reikia artimo žmogaus.
Jei jo nėra, žmogus išeina iš proto.
Ir nesvarbu, kas jis toks, svarbu, kad būtų šalia.
Žinokit, žmogus iš vienatvės suserga.“
Jau užteks, Terelai.
Ačiū tau.
Pone Markovicai?
Pone Markovicai.
Jums negalima išeiti.
Grįžkite atgal. Pone.
Ką jūs darote? Pone Markovicai!
Šūdas.
Visi, pasilenkit!
- Nesakyk. Nė negalvok. - Ką?
- Daugiau su tavim golfo nebežaisiu. - Kodėl ne?
„Kodėl ne?“ Nes ten - ne golfas. Labiau ledo ritulys.
Baiminausi dėl savo gyvybės.
Dar neišbandėt karšto kubilo? Būtinai išbandykit.
- Netgi tu pataikytum. - Gausi tu man...
Ar matėte saulės laikrodį?
- Ne. - Ne? Štai, pažiūrėkit.
Vienuolikos metrų aukščio.
Dėl jo teko nupjauti medį ir iškviesti kraną.
- Nuostabu. - Tikrai?
- Žinot, kuri dabar valanda? - Ne.
Kokteilių valanda.
Tas aišku ir be saulės laikrodžio.
Taip, tiesa.
Aišku ir be jo.
Ar žaidėte didžiaisiais šachmatais?
Eikite, pažaiskite didžiaisiais šachmatais.
Marti, mielasis. Kodėl tu taip apsirengęs?
Tai - ne formalus vakarėlis.
Noriu su tavimi pasikalbėti.
Taip. Žinoma. Eime...
Marti, matosi tavo užpakalis.
Imk. Gerai.
- Gerai. - Kas jis toks?
Šefas Pytas. Pasamdžiau jį vakarėliui.
Jis gamina Kevinui Beikonui ir Kirai Sedgvik.
Jis - geras, bet neprilygsta Marčiui Markovicui.
Taigi.
Kas nutiko?
Didžiąją paskutiniųjų trisdešimties metų dalį
aš paskyriau tau.
Visus savaitgalius, atostogas, viską.
O tu per keturias dienas nesugebėjai rasti laiko
atvažiuoti manęs aplankyti?
Man paskambinti?
Paklausti, kaip man sekasi bene blogiausiu metu mano gyvenime?
Žinai, tave pripumpavo vaistų, Marti, o tau
nedaug tereikia, tad, matyt, jie tave stipriai paveikė.
Aš nesuprantu... Tu norėjai ko? Kad atvažiuočiau į ligoninę
su guminukais ir ledais,
- apkamšyčiau ir kartu žiūrėčiau „Mauglį“? - Kodėl?
Kodėl neatvažiavai?
Galvojau, kad mes - šeima.
Tu rimtai?
Marti, man tikrai neramu.
Turi suprasti. Turi išgirsti.
Dėl tavęs padaryčiau viską. Viską.
Vos užsiminei apie operaciją,
jau kitą dieną skambinau geriausiems gydytojams.
Sakiau jiems, kad tai - šeimos reikalas.
Ligoninės lova, privati palata.
Kas viską suorganizavo? Aš.
Negaliu patikėti, jog galvojai, kad nieko nedaryčiau.
Po šitiek metų mane šitaip matai?
Tik nustebau, kad neaplankei manęs.
Kodėl nepaprašei, kad atvažiuočiau? Aš... Manai, kad esu šūdžius?
Manai, kad neatvažiuočiau? Žinoma. Kodėl nepasakei:
„Aikai, man labai svarbu, kad atvažiuotum“? Aš minčių neskaitau.
- Na, kodėl... - Sakai, kad buvai šalia didžiąją
paskutiniųjų trisdešimties metų dalį.
Aš galiu pasakyti tą patį.
Kai Debė su tavo seserimi bandė tave išmelžti po tėvų mirties,
kas buvo šalia?
O kai AFC norėjo žengti į priekį?
Kas tau suteikė galimybę?
Kai tave ištiko širdies smūgis,
kas tave nuvežė į ligoninę, kas tave laikė už rankos?
Kas išgelbėjo tau gyvybę?
Marti...
Tai - lojalumas.
Tai - meilė.
Dėl tavęs padaryčiau viską. Esi mano draugas.
Aš visad būsiu šalia.
Tu visiškai teisus.
Atleisk.
- Atsiprašau. - Eikš, beproti tu.
Eikš... Ateik...
Marti, aš tave myliu. Tu - mano brolis.
Ar girdi?
- Girdi? - Taip.
Gerai.
O dabar lįsk lauk iš to juokingo apdaro ir susitinkam prie baseino, gerai?
Gerai.
Pinigai - banke. Pasiruošę? Varyk.
Nedaug trūko.
Ką tik uždirbai man šimtą žalių.
...nes motina augino tave kaip naminį gyvūnėlį.
Eime ten, gerai? Ten įrengtas kondicionierius.
Ten - šimtai filmų, apdovanotų „Oskarais“.
Atsargiai su tais boulingo kamuoliais.
- Sveika, meilute. - Labas.
Ar tau smagu?
- Aha. - Puiku.
Tai gal galėtum nusiųsti žinutę ir į savo veidą?
Ką?
Gal galėtum pasistengti,
kad ir veidas atspindėtų nors lašelį džiaugsmo?
- Eik tu šikt, Aikai. - Nagi.
Juokauju. Atrodai pritrenkiančiai.
Man neramu. Kas Marčiui?
Ką? Nieko. Jam viskas gerai.
Taip, jis pasiuvinėtas po operacijos, bet viskas gerai.
Neatrodo, kad jam viskas gerai.
Gal derėtų viską baigti ir leisti jam pailsėti?
Baigti? Gal išprotėjai? Liza Rina ką tik atvažiavo.
Gal nunešti jam kažko užvalgyti?
Taip. Nežinau. Jei taip manai. Bet vienas iš mūsų turi rūpintis švente.
Nežinau.
Manau, reikėtų baigti švęsti, išsiųsti visus namo. Jis nesveikuoja.
Negadink linksmybių, gerai?
Baik juokus, Bone. Gerai?
Aš jau turiu vieną irzlią žmoną. Jos vardas - Martis Markovicas.
Gali ir nesakyt.
Stu, pasitrauk nuo to akmens.
Tu nuolat ten sukiesi.
Taigi, ar pasiilgot manęs?
Aš irgi jūsų pasiilgau.
Kaip miela.
Kur Adamas? Kaip jo žvynai?
Stu, kur Adamas?
Kur...
Kur jis?
Adamai?
Kur jis, po velnių? Ada...
Ką?
O, ne. Adamai.
Adamai.
Prakeiktas žuvų žudikas.
„Broliai“, kurgi ne.
Aš labai atsiprašau. Atsiprašau.
Labai atsiprašau.
- Liza. Aikas Herškofas. - Labas.
Ačiū, kad atvykote.
- Atrodote pritrenkiančiai, kaip visad. - Ačiū.
- Gal galėtume nusifotografuoti? - Gerai. Kurį mygtuką...
- Viršuje. - Ne tą paspaudžiau.
- Atsinešiu akinius, gerai? - Ne. Žinot... Viskas gerai.
Ei! Ateik. Ateik čia.
Ačiū.
Ateik čia. Nufotografuok, prašau.
- Ar jums smagu? Puiku. - Taip. Žavu. Nuostabus namas.
Ačiū.
- Pavyko. - Puiku.
Ateikit, parodysiu tas karves.
Radau jas galerijoje, mieste.
- Aišku. - Jos tokios juokingos.
Surink tuos šlapius rankšluosčius, gerai?
Ateikite čionai. Smagus dalykėlis.
Labas, Marti. Tau viskas gerai?
Tau skauda?
Na, žinai.
Taip.
Tau ką nors atnešti?
Man visko gana.
Ką?
Nebegaliu.
Aš stengiausi, Bone.
Ilgai stengiausi.
Tau kažko reikia?
Palikau migdomuosius vonioje.
Į ką žiūri?
Rodos, neblogas buvo vakarėlis.
Pievelė apšnerkšta.
Aštuonios valandos lauko baro su draugais - ne geriausia kombinacija.
- Negaliu atidaryti... - Mūsų draugais.
Tavo draugais.
Martis turės daug darbo. Rytoj sutvarkys. Viskas gerai.
Taip. Nemanau, kad tai - gera mintis. Jį ką tik išleido iš ligoninės.
Jis gulėjo lovoje ir nieko neveikė,
tik ir svajojo atlėkti čia.
Jam tai patinka.
Jam tai - kaip terapija.
Ką aš padarysiu, jei tai, kas patinka jam,
kartais padeda ir mums.
Ar girdėjai, kad Džeikobas buvo...
Ramiai miegok, drauge.
Atleisk, kad neapsaugojau tavęs.
Todėl, kad taip yra, Kler. Tai - įsibrovimas į jūsų privačią erdvę.
Padarysime štai ką. Pasiruošusi?
- Pasiruošusi? - Taip.
Pirmiausia užblokuokite savo motiną ir tėvą feisbuke.
Jokių įrašų ant sienos.
- Jokių žvilgtelėjimų. Jokių žymų. - Tikrai? Aš...
Taip, tikrai. Jie - toksiški žmonės,
tad jie turi suvokti, kad jei mėgins jumis pasinaudoti,
sulauks pasekmių.
Taip. Jūs turbūt teisus. Tiesa? Taip.
- Ačiū, gyd. Herškofai. - Nedėkokite.
Toks mano darbas.
Ir... taip, deja, mūsų laikas jau baigėsi.
Jau prieš kelias minutes.
Bet... klausykite.
Paskambinkite šią savaitę, jei norėsite daugiau konsultacijų.
Tai - svarbus žingsnis.
Ir manau, jog jums gali prireikti mano pagalbos dar keletą kartų.
Gerai. Ačiū.
- Smagu jus matyt, Kler, kaip visuomet. - Taip.
Sveikas, Marti. Tu vėluoji. Jau 11.20 val.
Ir... tik norėjau įsitikinti, kad tau nieko nenutiko.
Įstrigai kamštyje?
Tau konsultacija. Tikiuosi, netrukus pasimatysim.
35-osios ir 7-osios sankryža. Tik nevažiuokit pro 5-ąją aveniu.
- Ten - košmaras. - Supratau.
Mane labai domintų kviestinio svečio paskaitos.
Labai mėgstu keliauti.
Turbūt, žinoma. Gerai, taip. Pakalbėsime.
Puiku. Ir mielai pasinaudosime jūsų kvietimu apsilankyti Stouve kitą žiemą.
Mielai.
Na... Taip.
Denisai, aš tau perskambinsiu.
AFC. Kuo galėčiau padėti?
Norėčiau pasikalbėti su Marčiu.
Martis dabar... negali kalbėti, bet galiu perduoti jam žinutę.
- Turiu pasikalbėti su Marčiu. - Taip.
Žinoma. Perduosiu jam, kad paskambintų.
Kodėl? Dieve mano! Visiems prisireikė važiuoti per tiltą?
Jei toliau taip, tai nuvažiuosime tik per šabą! Šūdas!
Ačiū.
- Nenoriu jų išmesti. - Pažiūrėk. Ne.
- nes žinau, kad jie - visiškai nauji. - Sveika, Kete.
Džiugu tave matyt. Gal pasakytum, kur ieškoti Marčio?
Nesvarbu. Pats susirasiu.
- Kas gero? - Sveikas, Marti.
Smagu tave matyt.
Kas...
Kas vyksta?
- Nieko. Iškrauname krovinį. - Matau.
Mano rankos subraižytos nuo nešiojimo. Matai?
- Turbūt skauda. - Taip. Taip, truputį.
Briusai, gali mus palikti minutėlei?
Kas...
Kas nutiko?
Na, Marti...
daug kas nutiko.
Gal pasakysi, kada persikraustei?
Prieš kelias dienas.
Bet juk žinojai, kad persikraustysime.
Kito kelio nebuvo.
Nuoma buvo žvėriška.
Galvojau, jog nusprendėme likti centre.
Na,
žinau, jog tu nusprendei, kad to norėtum.
Bet aš nusprendžiau, kad negalime, jei norime išlaikyti bendrovę.
Ir kadangi bendrovė - mano,
aš nusprendžiau...
kad...
sprendimas gali būti tik toks. Tad, taip, mes čia.
Ir čia visai neblogai.
- Pažiūrėk, kiek vietos, kaip šviesu. - Taip.
Ne. Tai - Amerikos Venecija.
Ar galėtume pakalbėti tavo kabinete?
Dėl kabineto.
Čia kabinetų nėra.
Taip, dabar... Tai - atvira erdvė.
Marti.
Kaip... gaila.
- Dėl ko? - Dėl tavęs.
Dėl viso šito.
Tu žengei didžiulį žingsnį atgal.
Tau protas aptemo, Marti.
Tavo interesai man - svarbiausi.
Ir man labai skaudu matyti, kaip sau kenki.
- Tikrai? - Taip, tikrai.
Neabejotinai.
Aš ką tik praleidau dvi valandas ant Vašingtono tilto.
Net pats Džordžas Vašingtonas greičiau kirto Hadsono upę, bliamba.
Delavero.
- Ką? - Jis kirto Delavero upę.
Tai... Tai buvo įvykis.
- Žinau. - Jis kirto Delaverą.
Jis buvo prezidentas, Marti. Jis kirto daugybę upių.
Kaip manai, jis apskritai pateko į Manhataną?
- Gal greituoju traukiniu? - Gerai.
Pasakysiu tau štai ką. Visa tai - nepagrįsta.
Nepagrįsta!
Kaip galėsiu padėti AFC,
jei dvi valandas teks šliaužti iki čia?
Tai - pinigų švaistymas, Marti.
Tavo pinigų.
Tai nevažiuok.
Atsiprašau?
Jei jau taip sunku,
tai gali ir nevažiuoti.
Marti...
- tu mane atleidi? - Ne.
Ne. Žinoma, ne.
Gerai. Gerai, nes aš...
Bet Normanas Horovicas tave atleidžia.
- Taip! Taip, Marti. Taip! - Marti!
Šaunuolis, Marti!
Marti!
Ačiū.
Išvertė Akvilė Katilienė