Отут?
Ні. Посунь.
Усе, що ви хотіли знати про вечірку, але боялися спитати.
Запитання: Айк, ти ж ніколи не пишеш. Чому зараз?
Відповідь: Щоб на цей день ви нічого не планували.
Запитання: Який день?
Відповідь: Субота, 6 липня 1991 року.
Запитання: А що там буде?
Відповідь: Літня вечірка.
Запитання: Що мені одягти?
Відповідь: Тема вечірки – сафарі,
тому розкрийте свою внутрішню екзотичну тварину.
Запитання: Як до вас доїхати?
Відповідь: Чекайте на розі 40-ї та 8-ї Авеню.
І не турбуйтеся про дорогу назад.
Вас висадять у цьому ж місці о 22:00 –
засмаглих, втомлених і п'яненьких.
-Це автобус на Айкову вечірку? -Саме так.
Так.
Запитання: Що нас чекає?
Відповідь: Що тільки не чекає.
Плавання, ігри в басейні,
пінг-понг, дартс, крокет, лімбо
і багато іншого.
До зустрічі.
Терапія без кордонів
ЗА ПОДКАСТОМ «ВОНДЕРІ» І «БЛУМБЕРҐ»
ПЛЯЖ
Марті, чому біля шезлонгів так жахливо
смердить лайном?
Бо це і є лайно. Думаю, септик забився.
Будь ласка, зроби з цим щось.
Розумію, це сафарі-вечірка,
але давай без слонячого гівна.
-Добре. -Не так швидко.
Серйозно, Бонні? Купальники?
Вони ж діти. А це не Камбоджа.
-Переодягніться, будь ласка. -Дівчатка, ходімо.
Секунду. Зачекай.
Ти будеш у цьому?
Так. Перестаралася?
Нехай. Одягни дівчат у плаття.
Добре.
Докторе Айк, усе нормально?
Так, я просто...
А якщо буде не так весело, як у Стівена Болдвіна?
Стівен Болдвін влаштував
вечірку, про яку ще довго говоритимуть.
Безперечно.
Проте ми продумали все до дрібниць.
Буде чудова вечірка.
Не знаю.
А якщо ніхто не прийде,
і залишимося ти, я і 45 кілограмів рубленого м'яса?
Я й не проти.
МАРКОВІЦ
А от і гості! Ласкаво просимо!
-А от і наш герой. -Ти герой. Перестань.
-Як ви? -Привіт, Айк.
-Гей, Девіде. -Айк.
-Привіт, Міріам. -Айк.
Дякую, що прийшла. Гарний капелюх.
Так. Маю щось для тебе.
-Пора веселитися. -Дуже дякую. Гей!
Такий же потужний, як мамині окуляри для читання.
-А біфокальні бувають? -Так.
-Міріам, розважайся. -Добре.
Привіт, Із. Як ти?
До речі, отам буде джакузі.
Кахлі вже летять з Мурано.
Італійці знають, як краще, скажіть?
Сусідню ділянку теж викупили.
Усе переробляємо.
Буде поле для гольфу, тенісний корт
і сонячний годинник.
-Ви з Бонні – молодці. -Бонні любить складні завдання.
Тому й вийшла за мене.
Дякую, що завітали. Радий вас бачити.
Зідзвонимося в понеділок.
У раді синагоги з'явилося місце,
яке ідеально тобі підійде.
-Так. -Добре.
Марті.
Це успіх.
Людям дуже подобається.
Ми чудова команда.
Я винесу соус. Геть забув про соус.
Усі люблять соуси.
Але не проводь цілий день на кухні.
Розслабся й розважайся.
Я люблю куховарити.
Як скажете, шеф.
До речі.
Я тут подумав.
Може, посунути барбекю,
щоб у тебе було більше місця?
Не хочу, щоб тобі дихали в спину.
Не варто заважати генію за роботою.
Ні. Слушна думка.
Так. Більше простору.
Добре. Гляну, чи не бракує напоїв.
І я сказала: «Байдуже на День праці.
Ці ноги в білих штанах ти не побачиш».
-Візьміть. -Дякую.
Це був мій шанс.
-Гей! -Айк!
-Що? -Нічого.
-Щось потрібно? -Ні.
Гей!
Ти знаєш, що буде, якщо даси на собі їздити.
-Вони і їздитимуть. Так. -Саме так.
Традиція з тортом на день народження вийшла з-під контролю.
Ти чув Кеті?
«Мені "Червоний оксамит"».
Серйозно.
Ти не пекарня, Марті. Це бізнес.
Знаю. Кеті не має стриму в таких питаннях.
То...
Це було епічно.
-Що було епічно? -Вечірка.
-О. Так. -Правда?
Довелося добряче попрацювати.
-Але так. -Треба полагодити світло біля басейну.
О восьмій стало дуже темно.
Здається, я надірвав плече,
тягаючи мокрі рушники до сушки й назад.
Басейн усім сподобався. Дуже.
Я відкрив стільки содових,
що тепер не можу стиснути кулак.
Наступного разу розвішаємо гірлянди.
Наступного разу?
-Ми це повторимо? -Аякже.
Ми лише починаємо.
Марті.
Ці вечірки для нас корисні.
Для бізнесу. Для нетворкінгу.
А що? Тобі не сподобалося?
Ні, сподобалося. Так.
Було гарно. Мабуть.
Що таке? Що тебе турбує?
Вечірки – це не моє.
Я там нікого не знав. Не знав, про що з ними говорити.
Думаю, ти себе в цьому переконуєш.
Я бачив тебе на вечірках.
Не знаю, як тобі й сказати, але ти дуже веселий.
Ні, я не веселий.
Гаразд, ось що ми зробимо.
Спробуймо ще раз.
Влаштуємо ще одну вечірку
й скористаємося можливістю тебе з кимось познайомити.
Марті, там були прекрасні люди. Прекрасні.
Я сором'язливий.
-Забудь про цю «сором'язливість». -І... Ні.
Я навчу тебе насолоджуватися життям.
То що? Домовилися?
Що це за кивок?
-Згода. -Так?
-Так. -Добре. Чудово.
До речі,
маю щось для тебе.
Ого.
-Рибка. -Парчевий короп.
-Дякую. -Нема за що.
-Що мені з нею робити? -Розберешся.
Можемо облаштувати ставок.
У Гемптонсі.
Чудова думка.
Чудове завдання для тебе.
-Дякую. -Пусте.
Що ж.
-Він дивиться на мене. -Так. Ти йому подобаєшся.
Надіюся.
МИНУВ ЩЕ РІК
Не сваріться.
Адаме, будь чемний.
ГЕРШКОПФ
Не налягайте на сервесу.
Даруйте. Жартую. Гарної фієсти, аміґос.
-Ґрасіас. -О так.
Міріам. Ти познайомилася з Норін.
Так.
Чудово. Як кажуть в Оахаці...
Лехаїм.
За вас.
Бачу, наш шеф-кухар не покладає рук.
О так.
Він милий.
О, Марті.
Він сором'язливий, але...
Я тебе не затримуватиму. Якби ти хотіла...
Піду з ним поговорю.
Добре.
-Сам гриль-майстер. -Хто? Я?
-Міріам. -Точно. Авжеж.
-Так. Я бачив вас на шиві. -Так.
-І в Айковій приймальні. -І там теж.
Айк казав, що ви неймовірний кухар.
Я точно візьму у вас рецепт кебаба.
Хитрість у тому, щоб змастити рожен олією.
Тоді м'ясо смажиться зсередини.
Я такий зануда.
Ні! Ні.
Цікаво.
То ви сказали матері «ні» у тій ситуації з Флоридою?
Ого, у вас чудова пам'ять.
Вибачте. Не слід було...
Ні, усе нормально.
Тут багато його пацієнтів.
-Ви знайомі з Дженніфер? -Ні.
Вона з багатої родини.
З ради Нью-Йоркського балету. Щось таке.
Вона віддавна з Айком.
А ви знаєте про Айкових зіркових пацієнтів?
Не знаю.
-Мабуть, не варто. -Так.
Її ім'я римується з «Майнет Мелтроу».
Про це він згадував. Ага.
-Отака клієнтура. -Так.
Піду принесу ще одну тацю.
Тепер розумію Джулію Чайлдс.
Як вона, лише без смішного акценту...
і пишного бюста.
Хто знав, що всі будуть у захваті від кебабів з баранини?
Думаю, усе через кінзу.
Вибачте. Знаєте, де туалет?
Аякже.
Далі по коридору, другі двері ліворуч.
Він довго зливає.
Дякую, що попередили.
Це Фарра Фоссетт?
Так. Скажіть, круто?
Зустрів її в літаку до Тампи.
-Ого. -Вона дуже мила.
О боже.
Айк був таким милим хлопчиком.
Власне, це я.
З батьками й сестрою.
Справді?
То ви знайомі з Айком з дитинства.
То ви родичі.
Не зовсім.
Але...
Ви живете тут з Айком і Бонні?
Так.
Чудовий будинок.
Не знаєте, він давно у Гершкопфів?
Правду кажучи,
будинок належить моїй сім'ї ще з 50-х років.
Так. Багато щасливих спогадів.
-Вашій сім'ї. -Так.
Заждіть. Це ваш будинок?
Це наш будинок.
Так, на документах моє ім'я.
Та потрібні особливі люди,
щоб зрозуміти його потенціал,
і це Айк... і Бонні.
А я добре втілюю їхні ідеї.
Тому це все командна робота.
-Так. -Дуже цікаво.
-Ліворуч, другі двері? -Саме так.
-Зрозуміла. -Потримайте ручку зливу.
Отож...
можна тебе щось запитати?
Авжеж.
Чому...
ти так старався розказати Норін, що Гемптонський будинок належить тобі?
Що?
Ні, не знаю...
Не знаю, хто така Норін.
На вечірці.
Руда гладуха.
Не пам'ятаю, щоб я таке казав.
Казав. А вона розповіла мені.
Мене цікавить, чому ти це сказав.
Чесно, не пригадую, що я таке казав.
Я трохи розчарований це чути, бо я знаю, що ти брешеш, Марті.
Норін записала цю розмову.
Невже?
Авжеж ні.
Марті, що з твоєю самооцінкою?
Навіщо щось привласнювати?
Це недоречно.
Пробуючи здаватися успішнішим, ти лише применшуєш власну вагу.
Норін не знає, що й думати.
Вона переживає.
Переживає, що ти заплутався.
І ми з Бонні теж.
Я не хотів нікого плутати.
Я просто... Я...
спантеличений.
Мене спантеличує, Марті.
Навіщо тобі щось таке казати?
Чесно.
Вечірки – це ж моя ідея?
Так.
Я придумую теми. Пишу запрошення.
-Я приймаю гостей. -Так.
Люди приходять розважатися.
Веселитися й розслаблятися.
-А не стикатися з твоїми патологіями. -Мені жаль.
Ну нехай собі думають, що це мій будинок.
Кому яка різниця, чий він?
Згоден. Цілком.
Власне, я сказав Норін, що...
Хочеш, щоб гостям було весело на наших вечірках
чи хочеш, щоб їм було незатишно?
Ні, я хочу... Хочу, щоб їм було весело.
Хочеш запросити людей, які на тобі їздять?
Як Деббі?
Як Філліс?
Кеті, певною мірою?
Ні, не хочу.
От і я так думаю.
Ти ж знаєш, це все задля тебе.
Щоб тебе захистити.
Нам байдуже.
Проте... ми дбаємо про тебе.
Знаю.
Тому постарайся такого не говорити.
Добре.
Ще раз кажу, мені дуже жаль.
І передай Бонні, що мені жаль.
Марті, обов'язково.
Проте боюся, що як заговорю про це з Бонні,
вона знову дуже засмутиться.
А тепер...
знаєш, яка буде наступна тема?
Хто готовий піти за борт?
-Агой! -Чудово.
-Агой, капітане. -Сюди, матросе.
Розвинув страх сцени?
-«Побий мене грім». Скажеш? -Хочеш щось сказати?
-Цілий ранок повторює. Ні... -Зараз скаже.
Треба замінити батарейки. Так, треба замінити батарейки.
«Побий мені грім».
Не судилося.
-Ще їжа. -З мене досить.
-Маю на увазі, для гостей. -Знаю, що ти мав на увазі.
Ти в порядку?
Хочеш води або содової?
Я сумую за чоловіком.
Я принесу води.
-Нагадай, «Perrier» чи «Pellegrino»? -Не треба.
Маю і ту, і ту. Візьму «Perrier». Так.
Десь читав, що у ній менше солі.
Це дивно, але коли я п'ю «Pellegrino»,
то спрага лише посилюється, аж не віриться.
-На, пий. -Дякую.
Пам'ятаєш, як ми вперше сюди приїхали?
Лише ми? Було так добре.
Так спокійно.
Пам'ятаю.
Таки було.
Усе гаразд.
Пробач.
Усе нормально. Усе добре.
Так.
Просто... Я мушу вертатися,
занести нову порцію кебабів.
-Так. -Гості чекають.
-Вибач, Марті. -Ні, ні.
Газована вода в холодильнику.
-Так. Дякую. -Так.
-Може, басейний волейбол? -Айк, холодно.
Не знайдеться ще одного рушника?
Або, не знаю, якогось пледа?
Ти... Ні... Я спитаю Бонні.
Привіт, Айк. О котрій сьогодні автобус?
Я втомився.
Артуре, випий щось. Це ж вечірка.
Чорт з тобою.
Мені чорний чай.
Чай?
З чимось?
Не відмовлюся від молочної піни.
Рівень pH задовільний.
Отак.
Ловіть.
Так. На всіх вистачить.
Малий, ти що. Треба ділитися.
Не треба так.
Ну от.
Здається, твій іхтіофтиріоз нарешті відступає.
Лікувальний розчин подіяв. Чудово.
Лише поглянь. Така яскрава луска.
З ким ти говориш?
Ти мене налякав.
Ти говориш з рибою?
Мабуть.
Вгадай, кого...
Кого номінували на віцепрезидента синагоги.
Ого, поздоровляю.
Вертайся на вечірку.
Друг Майкла з Лос-Анджелеса розкаже,
як він ходив у похід з Крейґом Нельсоном з ситкому «Тренер».
О, «Тренер». Пам'ятаю.
Я скоро повернуся. Ще ж треба перевернути кебаби.
Знаєш, Марті,
ці вечірки, вони для нас.
Для нас двох.
Я не можу розважатися, якщо тебе нема поряд.
Але вечірка все одно нікудишня.
На.
Ні, дякую.
Знову кислотність розігралася.
Та ну. Лише одне пиво.
За нас.
Гаразд.
-Прохолодне. -Давай. Пий.
-Сьорбни, як годиться. -Я нормально сьорбнув.
Ну давай. Покажи Двіжового Марті.
Усі його чекають.
У Двіжового Марті мігрень. Усе через сонце.
Це частина терапії, Марті.
Я хочу, щоб ти вивільнився.
Щоб у тебе виросли крила.
Ну ось. О, так.
Двіжовий Марті!
Ура! От і він!
Отак.
О боже.
-Неймовірно. На. -Що?
Тепер можеш веселитися. Можеш розслабитися.
Ну ти подивись.
Знаєш, що б розворушило цю вечірку?
-Що? -Якби всі стрибнули в басейн,
не роздягаючись.
Уяви собі.
-Це було б... Так. -Почнемо з тебе.
-З мене? -Так!
-Не знаю. Ні. -Так! Так.
Іди сюди. Глянь на Міріам.
Просто штовхни її в басейн.
-Що... В басейн? -Їй сподобається.
-Вона любить розіграші. -Невже? Я не знав.
Якби ти знав, що вона часом витворяє...
Вона любить витівки?
Вона буде в захваті. Міріам тебе любить.
Двіжовий Марті.
Двіжовий Марті. Двіжовий...
Міріам.
Марті.
Ого, де ти пропадав?
Що за херня?
Пробач.
Я думав, буде смішно!
Що тут смішного, Марті?
-Сказитися. -Що з тобою не так?
-Ти в порядку? -Ні.
Ти псих? Ти...
Мене трохи занесло.
Айк дав мені пива.
Стоп, Марті, ні.
Я сказав, що буде класно, якщо всі залізуть у басейн.
Я не казав її штовхати.
Мені дуже жаль. Він неправильно прочитав ситуацію.
Зазвичай я не вживаю. Це все алкоголь.
Знаєш що, Марті? Маю для тебе новину.
Ти не п'яний. Пиво було безалкогольне.
-Що? -Так.
Чому ти? Чому ти це...
Бо Двіжовий Марті живе в тобі. Треба просто дати йому волю.
Визнаю, ти трохи перестарався.
Проте ми робимо успіхи. Піди й допоможи їй.
Вечірка триває. Басейн відкрито.
Міріам, послухай, пробач. Я принесу...
Іди собі, Марті. Мені не потрібна твоя допомога.
О ні, ти плачеш.
-Усе нормально. Це не твоя вина. -Моя.
Не твоя. Це все Айк.
Він тебе намовив. Не знаю, чому ти його послухав, але...
Це не твоя вина.
О боже. Я навіть не хотіла сюди приходити.
Дарма я прийшла.
Ти ж не знала, що я штовхну тебе в басейн.
Цього я не знала.
Але я знаю, що Айк – засранець.
Більше я до нього не піду. Досить з мене!
Ти знав, що моя мама померла?
Співчуваю.
Усе гаразд. Це було давно.
Мама померла, а довбаний Айк переконав мене з нею не спілкуватися.
Узагалі не спілкуватися.
Викинути її з мого життя.
Я так з нею і не попрощалася.
З рідною матір'ю, я...
Хто так чинить? Хто?
-Знайдемо тобі сухий одяг.
-Добре. -Добре.
Це нова сукня!
Вибач, я просто...
Міріам, усе нормально?
Думаю, кепка зайва.
Не скажи. Зате сонце не світитиме в очі.
Спробуй.
Я намочила всю підлогу. Маєш ганчірку?
Не хочу лишати кімнату економки в такому стані.
Це кімната не економки. Це моя.
Що?
Так.
Ти спиш тут?
Я сплю тут.
Моє ліжко. Моя раковина.
Картина з куликом. Отам мій холодильник.
-Хочеш вернутися до всіх? -Не дуже.
Що особливого в тому чоловікові?
Ну, він... Він складна людина.
Але він небайдужий.
Я теж так думала.
Я думала, що він про мене дбає.
Він був для мене цілим світом. Ти знаєш, що я його любила?
Та він розбив мені серце.
Бо йому... йому на мене начхати.
На всіх нас начхати.
Не знаю всіх подробиць ваших стосунків,
але в нас усе інакше.
Він піклується про мене, це вже точно.
Він мене любить. Він змінив моє життя.
-Він мій найкращий друг. -Ти себе чуєш?
Шукати себе непросто, Міріам.
Проте не вини Айка у своєму лайні.
Айк мене врятував. Розумієш?
Я в нього в боргу. Без Айка я б не вижив.
Я був би мертвий.
Я всім йому завдячую.
Ого.
Ти в цьому по шиї.
У вас усе нормально?
-Так. -Так.
Допомагаю Міріам знайти сухий одяг.
Зелений тобі личить, Міріам.
Дякую.
Вибачте, що вриваюся. Котику, Карл хоче заспівати з тобою дуетом.
О ні. Не кажи, що ти винесла караоке-машину.
Підловили.
Я її винесла, і тебе чекає «Fight for Your Right to Party».
Це обов'язково?
Він веде нас на відкриття в Нью-Йоркському балеті.
-За все треба платити. -Твоя правда.
Іди сюди. Хочете теж щось заспівати?
Знаєш що, Марті? Потрібна твоя допомога.
Закінчилися лайми, а люди хочуть «маргариту».
-Займешся цим? -Уже біжу.
Дякую, Марті. Ходімо.
ФЕРМА ФОРСТЕР
Марті? Марті Марковіц?
Так. Місіс Зікерман.
Я думала, ти переїхав.
Ні. Ні.
Що ж, я...
На поштовій скриньці інше прізвище,
і я подумала, що ти поїхав, не попрощавшись.
Ні, я так само живу там. Так.
Ясно. Що ж... Як справи?
Як Філліс?
Чула, що Ненсі народила доньку.
-Ти, мабуть, на сьомому небі від щастя. -Невже?
Мені прийшло сповіщення. Яке миле ім'я.
А як Джоел?
-Ти в порядку? -Так, я в нормі.
Я приїхав по продукти.
По лайми.
Ти трохи блідий.
Просто стомився. Так.
Була рада тебе бачити.
-Взаємно. Ага. -Так.
Я багато про тебе думала.
Рада, що з тобою все гаразд.
Так.
Гей, заходь до мене в гості з Філліс і дітьми, коли вони приїдуть.
Згадаємо минуле. Це буде чудесно.
Стільки років не бачилися, є про що поговорити.
-Що ж... -Так.
-Рада зустрічі. Побачимося.
-Так.
-Па-па. -Так.
ПАТЧОҐ – 30 КМ НЬЮ-ЙОРК – 98 КМ
Стійте! Я...
-Перепрошую. Стійте. Зачекайте. -Що за хрінь?
Дивись, куди їдеш.
Курва!
Придурок!
Марті, ти куди?
Зайчику, вернися.
Ще ложечку за маму.
Давай.
Отак. Чемний хлопчик. Молодець.
Як ти, друже?
Ти в порядку?
Дати тобі знеболювальне? Може, води чи...
Я давно тебе шукаю.
Усі питали, де ти зник.
Гей, друже.
Розкажи, як їх звуть.
Справді?
Це Стю. А це Ітан.
Сесс зараз жує оті водорості.
А це Кетрін.
Вона сором'язлива.
Не витріщайся на неї.
Це Адам. Він останнім часом хворіє.
Їм пощастило, що в них є ти.
Думаєш?
Знаю.
Що робитимеш далі? Який твій наступний великий проєкт?
Не знаю. Може... заведу бджоли.
Чудесна думка.
Я тут подумав. Сьогодні вернуся в місто.
Точно?
Так, мені не дуже добре.
Ясно. Шкода, але...
Ні. Авжеж.
Гей, Марті.
Якщо ти вже вертаєшся в місто,
зробиш мені послугу?
Аякже.
-Що таке? -Перегрів.
-Ми застрягли? -Викличте когось.
Ми застрягли? Що?
-Нема покриття. -У когось є покриття?
Нема?
Усі спокійно. Розслабтеся. Усе буде добре.
При дорозі є заправка.
Я сходжу туди й подзвоню, нам допоможуть.
Ви щось бачите?
-Міріам? -Що?
Ти не проти сходити зі мною?
Я хочу попросити в тебе вибачення.
Піду, бо хочу в туалет.
Дякую.
Обережно, тут болото.
-Дякую. -Отак.
Я просто хотів сказати, що...
Вибач, що я сьогодні втратив самовладання.
Усе нормально. Я розумію.
Ні, не нормально.
Ти зачепила мене за живе,
але я не повинен був кричати.
Усе гаразд. Серйозно.
Важко чути гірку правду.
Мені... й досі важко все це усвідомити.
Постійно думаю, яке було б моє життя, якби...
я його не зустріла.
Так.
Я в туалет.
-Так. -Ага.
Дякую.
Марті!
-Алло. -Міріам.
На жаль, я більше не зможу бути твоїм психотерапевтом.
У нас нездорові стосунки.
Ти дуже токсична людина,
і я більше з тобою не спілкуватимуся.
-Айк! -Бувай.
Айк, що діється?
Дякую, Майк.
Знаю, це було незвично.
Більше про таке гівно не просіть.
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська