- Så ja! - Ja! Vilket skott! Snyggt, Marty.
- Banken är öppen på söndag. - Vänta lite, killar.
Kom igen!
Hallå? Ja.
Okej.
Kom igen. Skynda!
Okej, tack. Hej då.
- Allt okej? - Ja, min far har dött.
- Okej, spela. Kom igen. - Har din far dött?
Ja. Spela.
- Vadå? Död på riktigt? - Nu kör vi.
BASERAD PÅ PODDEN AV WONDERY OCH BLOOMBERG
Jag visste som liten att min far hade förlorat sina föräldrar,
då jag saknade farföräldrar.
Sen visste jag att han förlorat syskonen, då jag saknade både faster och farbror.
Först som tonåring fick jag veta att han förlorat sin fru.
Först som vuxen fick jag veta att han förlorat sitt barn.
Efter att han släpptes ut ur lägret kom han hit med ingenting.
Vi kan inte sörja min far utan att sörja hans första fru.
Utan att sörja min bror, Boruch.
Han var en stor man.
En h...
En hjälte, så att säga.
Jag är tacksam och ödmjuk
över att få vara Wolfgang Herschkopfs son.
Dr Herschkopf, jag beklagar sorgen.
Ditt minnestal var otroligt.
Tack.
- Och tack för att du kom. - Ja.
- Ses på torsdag? - Givetvis.
Jag har tänkt på en sak om den kommande helgen...
Jag undrade bara om ni vill komma till huset i Hamptons
under Memorial Day-helgen.
Wow, det var rart av dig, Marty. Jag...
Vi är ett helt gäng nu. Jag vill inte tränga mig på.
Barnen är välkomna. Det finns en pool. De kan bada.
Men jag är ändå inget vidare sällskap just nu.
När sorgeritualen är över och allt blir som vanligt igen
kan det vara tufft.
Jag tänkte bara...
Du kanske vill vara nånstans där du kan slappa och tas omhand.
Kanske spela lite basket.
Det var omtänksamt, Marty.
Vad sägs, stumpan?
Hamptons, en pool... Flickorna skulle stormtrivas.
Vi lagar mat. Vi hänger.
Jag tror att du skulle må bra av det.
Det låter faktiskt trevligt. En weekend.
Du hörde damen. Vi kommer.
Vad roligt.
- Tack, Marty. - Absolut.
- Tack, Marty. - Så lite så.
Det är det minsta jag kunde göra efter allt du gjort för mig.
Wow.
Hej, Marty.
Hej på er. Hej, flickor.
Lämna väskorna. Kom. Jag ska visa er runt.
-Åh, jag älskar allt trä. -Åh, ja.
- Tack. - Och all nauticalia.
- Det är inget ord. - Kom hit.
Ni måste se det här. Okej?
Wow.
Välkomna. Känn er som hemma.
Vilken vacker gård.
Ja, vår Marty är en riktig Jay Gatsby.
Vad för slags träd är det?
Ett körsbärsträd. Det har varit här sen länge.
Hur länge har du varit här?
Det har varit i släkten sedan 50-talet.
Du har haft tur som ärvt det här stället.
Alla får inte ett hus i Hamptons av sina släktingar.
Det enda som min far lämnade mig var hörselnedsättning på ena örat
och en hög polyesterbyxor.
Så, hur känns det?
Det hör jag inte varje dag i mitt yrke.
Det tror jag nog.
Jag mår bra.
Tack, polarn.
Vill du ta en tupplur eller en promenad?
Kanske äta lite?
Se mig som din concierge, här för att hjälpa dig med allt.
Vad snällt.
Snällt och onödigt. Vi är bara glada att vara här.
Och... här har vi det.
Trumvirvel, tack. Köket.
Wow. Vilken tidsresa.
Är det 1952 igen?
- Ike. - Jag skojar bara. Det är så vi snackar.
Det kunde behöva renoveras, visst. Jag har nog haft fullt upp.
Det förstår jag. Det är mycket.
Är det din mamma?
- Vad söt hon var. - Ja.
- Och din pappa. - Ja.
Ni liknar varann.
Du saknar dem nog.
- Mamma, kan jag få en bagel? - Fan också.
De var ett fint par, Marty.
Men hör på. Och jag vet att det här är svårt att höra.
Du hedrar dem inte genom att leva i det förflutna.
Jag begravde just min far. Jag vet vad jag pratar om.
Jag vet det.
De dog för tio år sen, men det här stället är ett museum.
De hade velat att du är lycklig. Att du njuter av livet.
- Eller hur? - Visst.
Du måste gå vidare.
Om inte för din skull, så för deras.
Kom nu. Dags för käk.
Då så. Här har vi det stora sovrummet.
Charmigt.
Wow! Vilken utsikt.
Wow, jag älskar all americana.
- Var ska vi vara? - Det beror på.
Det finns två sovrum i huset och ett i gäststugan.
Gäststuga? Flott.
Vet ni vad? Ni kan sova här.
Va? Nej då. Vi sparkar inte ut dig ur ditt sovrum.
- Jag insisterar. - Inte en chans.
Marty, det är galet. Vi får nog alla plats i gäststugan.
Det är logiskt. Ni två är här. Flickorna mittemot. Det är okej.
Jag sover i gäststugan i helgen.
Seriöst?
Det är faktiskt ingen dum idé. Flickorna vaknar tidigt.
Det stämmer.
Då så. Avgjort.
Åh nej!
Jag attackeras av sjöodjur! Hjälp!
Jag lagade iskaffe om du lyckas undkomma dem.
- De har så långa tentakler! - Jag ska ta dig.
Allt bra?
Ja, jag mår bra.
Jag känner mig som hemma här.
Det känns rätt.
Det är generöst av Marty.
Han bjöd ju in oss.
- Ja! Bra magplask. - Han vill ha oss här.
Du måste lära dig ta emot gästvänlighet.
Det är det viktigaste med att vara en bra gäst.
Det är bara snällt av honom.
Nå, vi hjälper honom. Du vet, han...
Tror du han gillar att sitta ensam hemma?
Jag vill bara inte utnyttja nån.
Han är ensam, Bon.
Och vad är det bästa botemedlet?
Jag ska kasta runt dig.
Sällskap är det bästa botemedlet. Titta bara.
- Min tur! - Och iväg!
Han har störtkul.
Han skrattar för första gången på månader.
Jag oroar mig inte för Marty. Jag oroar mig för dig.
Jag mår bra.
Då så, hörni.
- Nej, det kan du inte. I med dig! - Nej, det kan du inte.
Vad är det?
- Musik, antar jag? - Har de fest?
Nej, det är ett delat hus.
Grannen hyr ut det över sommaren för att betala av det.
Älskling, kom tillbaka.
Älskling, glöm det.
Yuppies. De tror att de äger stället.
De har nog bara kul. Du vet, som vi har.
Och jag gillar faktiskt musiken.
Strunta i dem. Det är vad jag gör.
Vet du vad? Marty, kom. Vi drar in till stan.
- Vi behöver proviant. - Vad för proviant?
Du vet. Lite vin. Lite kött. En bazooka. Skojar bara.
- Seriöst? - Ja.
Vill du inte bara ta det lugnt?
Nej! Jag vill visa dem hur man festar.
- Kom. - Okej.
- Här, flickor. - Bli inte så länge.
Hej, Ken.
Hej, Marty.
Hej, Elise. Det här är min vän, Ike.
Dr Ike Herschkopf.
Dr Ike. Angenämt. Vi är på väg till strandklubben.
Ken blev galen och köpte en katamaran.
Hoppas jag listar ut hur man seglar den. Nästa anhalt: Frankrike.
- Ha en bra dag. - Hej då.
Det var Ken. Han har hand om mångas finanser.
- Roy Scheider, tror jag. - Jobbar han med Roy Scheider?
Japp. Han var med senast jag såg honom.
Ken har biljetter till US Open. Nån slags box.
Det är inte riktigt min grej.
Roy Scheider.
Hur länge har Ken bott här?
Han är vad vi kallar "gamla pengar".
Hur gamla?
Jösses, jag vet inte. Holländarna?
Här, du behöver dem. Dina ögon börjar bli röda.
Sjöodjur, bered er på strid!
-Älskling. Vi är tillbaka. - Hurra!
Dags för en drink.
- Men se på dig. - Ja.
Jag shoppade lite.
- Du ser bra ut. - Jag mår bra.
Mamma och pappa pussas.
Nu börjar vi festa.
Okej.
Det känns som att jag gör framsteg.
Ja. Det gör du.
Du, som människa, har gjort otroliga framsteg.
- Nu ska du göra detsamma för din miljö. - Vad menar du?
Ditt hem reflekterar din personlighet.
Allteftersom du blir bekvämare med dig själv,
mer autentisk, har mer möjlighet att bjuda in folk,
- behöver du göra detsamma med ditt hem. - Min lägenhet?
Jag tänkte faktiskt mer på huset i Hamptons.
Gör det till ett ställe du vill vara på.
Ett ställe som andra vill vara på, som är inbjudande.
Jag vet inte.
Med lite fantasi och arbete kunde stället vara fantastiskt
och mer av en reflektion av den du är nu.
Jag antar väl det.
Ett ställe folk kan komma till från stan
och bara häpnas av.
För du förtjänar det, Marty. Verkligen.
Säg det. "Jag förtjänar det."
Jag förtjänar det.
- Igen. - Igen?
Jag förtjänar det.
Igen.
-"Jag förtjänar det." Igen. - Jag förtjänar det.
- Jag förtjänar det.
Det känns bra, va?
- Titta. Huset bredvid... - Ja?
- Du vet, fårskallekollot. - Ja.
- Det är till salu. - Okej.
- Du borde köpa det. - Va?
- Du måste köpa det. - Jag har redan ett hus.
Ja, dina föräldrars hus, men vill du inte ha ett eget?
Inte egentligen.
Är inte det vad varje man drömmer om? Sitt eget slott?
Du borde sälja ditt och köpa det.
- Jag behöver det inte. - Marty. Förlåt.
- Ett ord? - Bruce. Han är i möte.
Jag vill att du kikar på månadens räkenskaper.
- Toppen. Lämna dem utanför. - Ja. Tack, Bruce.
Vi tittar på det.
Det är ett bättre hus. Det är större. Det har en otrolig pool.
Jag föredrar mitt.
Visst. Okej. Ja ja.
Bara ett förslag.
Jag finns på kontoret.
Men din idé att renovera var toppen.
Jaså?
Absolut. Det är nåt vi verkligen borde göra.
Jag är redo. Jag bara... Jag vet inte var jag ska börja.
Alltså, jag kan visa dig. Om du vill?
Det vore underbart.
Kommer du och flickorna i helgen igen?
Nej, nej. Du borde njuta av det själv.
Men jag njuter inte av det själv. Kom över.
Snälla. Vi kan åtminstone börja.
Säkert att du inte har nåt emot en till helg i gäststugan?
Jag börjar tro att du trivs där.
Det är okej.
Wow.
Jag ska jaga dig.
Ja, okej.
Ser du hur mycket fräschare det känns redan?
Som en ny början.
Ja.
Jag tror jag behåller den här.
Visst. Ja, givetvis.
Som du vill.
Du. Dags att ha lite skoj.
I mina testiklar!
Ike, det var lågt.
Du är nåt alldeles extra.
- Du började. - Du är helt hysterisk.
Du vet, jag har tänkt på en sak.
Istället för att sälja huset
kan du köpa grannens och slå ihop dem.
Hör på. Vad sägs om att du...
Vad sägs om att bygga en vacker tennisbana
och en basketplan bredvid?
Sen en liten soffgrupp.
Bakom det, typ en bar.
Du har en större pool.
Och se här, du har... Det finns plats för en minigolfbana.
- Jaha. - Ja.
Du behöver bara rensa det området
och göra dig av med trädet så har värdet på fastigheten ökat med 250 000 direkt.
Jag har en patient som jobbar med träd. Du borde ringa honom.
Jag hugger aldrig ner det. Nånsin.
Va? Vad menar du?
Mina föräldrar planterade det när de köpte huset.
Phyllis och jag brukade klättra i det.
Sen hennes barn.
Min mamma brukade prata med det.
Hon steg upp varje morgon och sa: "God morgon, trädet."
Hon älskade det.
Det låter konstigt. Jag älskar trädet.
Pratade din mamma med ett träd? Svarade det?
Inte vet jag. Kanske.
Du.
Du, vad är det?
Kom igen. Fortsätt måla.
Alltså, om du nånsin vill prata om din pappa eller vad som helst...
Det var rart.
Men för att citera dig: "Jag mår bra."
Du har alltid sagt att det är okej att inte vara okej.
Du saknar honom väl?
Hör på. Oss två emellan var han ingen vidare far.
Han var en bra man, inte en bra pappa.
- Jag är ledsen. - Var inte det.
Jag har gått vidare,
för jag vet att han älskade mig av hela sitt hjärta.
Klart han gjorde.
Han kunde bara inte visa det.
Jag kan förlåta honom och släppa det.
Gud, vad det är trevligt här.
Synd att du måste åka imorgon.
Visst är det.
Det är nåt med naturen som fått mig att omvärdera mitt liv.
Den lockar fram min kreativa sida.
Jag jobbar på en roman.
- Vad kul. - Det är kul.
Det känns som att jag måste ta en paus och fokusera på den.
Jag behöver en paus.
Vara ifred.
Ifred? Från vem?
Ifred från allt.
Jag känner för att åka nånstans och bara sitta och skriva ett tag.
Jaså? Vart?
Jag vet inte. Kanske Jerusalem. Jag älskar att vara där.
Det känns som att staden kallar mig.
Och jag får göra alija, vilket jag alltid velat.
Vad menar du... Förlåt. Det är bara så...
Hör på. Det är fint att du vill ta dig tiden att göra det,
men Jerusalem?
Det låter sjukt att resa hela vägen dit när allt du behöver finns här.
Här? Men det här är ditt ställe.
Det är vårt. Vi är familj, eller hur?
Nej, nej. Jag vill inte vara i vägen.
Nej, nej. Absolut inte.
För om det känns så, lär jag få skrivkramp.
- Hur kan du säga så? Det vore en ära. - Jag måste vara i en stödjande miljö.
Det vore jättestödjande här.
Jag hjälper gärna till med bokens handling.
Du kan rensa skallen och hitta inspirationen.
Det blir en vinn–vinn.
Jag vet inte.
Jag måste tänka på det.
Snälla, stanna.
Okej.
Imorgon skickar vi flickorna till stan och börjar jobba.
Okej. Bra.
Tack.
Hej då, mina favoritsjöodjur.
- Hej då, Marty. - Hej då, Marty.
- Marty, led honom inte på avvägar nu. - Jag lovar ingenting.
- Hej då. - Hej då.
Så vi ses... om några veckor?
Vi får se.
Mina patienter vet att jag tar ledigt, så...
- Okej. - Men du kan komma tillbaka
- när första utkastet är klart. Eller hur? - Absolut.
Okej, nå, ha så kul.
Vi ska inte ha kul. Vi ska jobba.
Okej, det var det jag menade.
- Hej då, flickor. - Hej då, pappa.
Saknar er redan.
Jobba inte för hårt, okej?
Jag vet hur du blir när du går igenom nåt.
- Låtsas inte vara min psykolog. - Bara en tanke.
Du säger att du mår bra, men jag är inte lika säker.
Marty.
Vad? Är allt okej?
Jo, jo. Det är dags att vakna.
Va? Hur dags är det?
Dags att börja jobba.
Okej.
Han knackade och öppnade långsamt dörren till hennes budoar.
Där satt hon framför spegeln
och satte sakta på läppstift.
Rosa. Cerise, kanske.
"Cerise.
- Kanske." -"Du hade rätt", sa han.
"Kroppen var där du beskrev den.
Under bron. En broguesko på vänster fot."
"En broguesko på vänster fot."
"Men du dödade honom inte." "Hur vet du det?" frågade hon.
Jag tänkte precis fråga samma sak.
Han ku...
Nej, nej. Låt det ringa.
- Stoppa inte flytet. - Jag borde ta det.
- Hallå? - Hej, Marty, det är Bruce. Hur är det?
-Bara bra. Tack, Bruce. -Herregud.
Kan vi prata om AFC?
- Inte nu, vi jobbar. - Inte nu.
-Vi pratar snart. Jag lovar. - Ja, men... Marty...
- Förlåt, Ike. - Var var vi?
Fokusera.
JUDISK VECKA
Helt plötsligt...
Vänta. Och jag... Vet du vad?
Marty! Kom och träffa mina nya vänner.
Jag gav honom ett nytt erbjudande. Gör det rätta.
Marty! Kom. Du måste träffa allihop.
Det här är Marcus, Brock, Kingsley och Lennox.
Deras namn är efternamn. Störtkul.
Hej, trevligt att råkas.
- Hej, Marty. - Hej.
De här snubbarna är bäst. De har arbetat 75 timmar i veckan,
och nu tar de en välförtjänt paus.
- Eller hur? - Ja, för fan!
Vad tycker du om stället?
Det är fint. Ja.
Ser du grillen? Den är större än ditt hus.
Jättestor. Ja.
Och vad sägs om poolen?
Njurformad. Det slår aldrig fel.
Inte vågar du klä av dig och hoppa in? Helt naken. Kom igen!
Gör det!
Alltså, jag är för svettig.
- Svettig? - Kom igen.
Ni vill inte ha mitt svett i poolen.
- Hoppa in. - Hoppa in.
Det hade varit kul, men jag...
Jag är mitt uppe i nåt som jag borde fortsätta med.
- Marty. - Kul att träffas.
- Ja. - Du kom ju precis. Marty!
Marty, kom igen.
Vilken tråkmåns.
Förlåt, killar. Jag borde fortsätta med mitt personliga helvete.
Men det var kul att ta lite ledigt.
Förresten, kan ni sänka musiken lite?
Jag älskar den, men jag tror Marty har mens.
Stackars Marty!
Vi hörs.
Häll upp.
Vilka jävla skitstövlar.
- De där? - Självberättigade rika puckon.
Jag hatar dem.
Den goda nyheten är att ägarna sitter i bitter skilsmässa.
-Åh nej. - Ja.
Han måste sälja det snabbt.
Du skulle kunna köpa det billigt.
- Stackars Bob. - Du borde ringa din fastighetsmäklare.
- Jag vet inte. -Är du galen?
Du skulle få Southamptons bästa hus.
Det handlar om trädet, va?
- Sväng vänster. - Vilket äventyr.
Det är det.
- Okej, rakt. - Rakt. Fortfarande rakt.
- Du ska svänga höger nu. - Nu?
- Jag börjar bli yr. - Vet du var du är?
Ingen aning.
- Okej, nu. Stopp. Jag ska... - Japp. Vad?
- Okej. - Ja.
Okej, öppna ögonen.
Du slipper se det där blåbärsfärgade fanskapet igen.
- Aldrig igen. - Aldrig igen.
Det är hål i väggen.
Det kommer.
- Det kommer bli... Jag har en vision. - Ja.
All den där monokroma skiten.
Vet du vad? Det var här mina föräldrar brukade mäta mig och Phyllis.
Herregud.
Är det inte lustigt? Jag var så där kort.
Herregud. Det var sommaren då Phyllis verkligen växte
- och jag var så avis. - De är döda.
- Vad? - Du måste släppa dem.
Det här huset är inte ett museum. Det är en gravplats.
Ibland känns det som att jag jobbar på dig,
men jag tror inte att du gör det. Hänger du med?
Förlåt. Jag lovar att jobba hårdare.
Var inte arg på mig.
Jag är inte arg. Jag bara...
Marty, slappna av.
Andas. Det är dåligt för hjärtat.
Det blir bra. Det är inte klart. Det blir bra.
- Tro mig. - Okej.
Jag pratade precis med fastighetsmäklaren.
- Jaså? Vad sa han? - Dåliga nyheter.
Vad menar du?
Han säger att ingen borde köpa det huset.
Det måste grundförstärkas, och septiktanken är körd.
Varför säger han så?
Vet du vad? Han vill köpa huset åt sig själv.
Nej då. Han är en gammal familjevän. Han försöker bara varna mig.
Skitsnack. Han vet att det är en guldgruva och vill ha det själv.
Jag tror inte det.
Han ljuger.
Vi måste skynda oss. Har du ringt trädkillen?
Nej.
Varför inte?
- Vad är det med dig och det jävla trädet? - Det har väl bara sentimentalt värde.
Sentimentalt vär... Uppfostrade trädet dig?
Nej.
Nej? Bytte trädet blöjor på dig? Lagade det mat åt dig?
- Betalade det för din skolgång? - Det är inte det jag menar.
Vad menar du? Är du kär i trädet?
Du sa för flera år sen att du aldrig varit kär,
men du glömde nämna att du är kär i ett träd.
Jag gillar det bara.
Gillar? Hur då? Sexuellt?
För mig låter det som att du vill knulla trädet.
Jag vill inte knulla trädet.
Jag skojar bara.
Om nån har ett problem med trädet, så är det du.
Jag vill inte hugga ner det, och du släpper det inte.
Det känns bara som att du hatar trädet.
Så galningarna har tagit över dårhuset.
Psykoanalyserar du mig?
Nej, nej. Jag förstår inte bara...
Nej, du förstår inte.
Men jag kanske kan hjälpa dig.
Dina känslor för trädet är inte friska.
Det har med din mor att göra.
Din mor älskade dig inte på ett friskt sätt,
och det är djupt rotat i din patologi.
En freudian skulle säga att trädet är din mors fallos.
En stor, hotfull totem av hennes olämpliga lust för dig.
- Det är inte... - Jo.
Eller så är det hennes förlossningskanal som vill suga in dig igen.
Din mamma lät dig inte växa upp,
och nu har hon lämnat dig emotionellt och sexuellt outvecklad.
Det är en jävla tragedi!
Snälla, sluta.
Jag vet. Det är tufft.
Sanningen är tuff, men du läker inte annars.
Jag älskar dig propert. Jag tänker inte såra dig.
Jag ska se till att du blommar som det här trädet.
Okej.
Jag vet.
Vad tänker du göra?
Jag vet inte.
Fortfarande? Tittade vi inte precis in i din själ?
Jag trodde det var ett genombrott.
- Slösar jag bort min tid? - Nej, såklart inte.
- Jag kanske bara är en hemsk terapeut. - Nej. Inte då.
Jag måste nog vara det,
för du har inte gått vidare alls.
- Jag kanske borde ge upp. - Nej.
Bra... Ja. Bra idé.
Jag ger upp dig och terapin.
Nej, det är okej. Oroa dig inte.
Jag ska packa ihop och lämna ditt liv.
ETT ÅR SENARE
Vad gör Pearl här? Han var inte hennes far.
Han uppfostrade henne, och hon älskade honom.
Jag trodde inte jag hade tårar kvar.
Det är bra att släppa ut det.
Vad brukade Wolf alltid säga?
Han sa: "Mamma läcker igen."
Eller: "Bäst att ni dricker lite. Snart gråter ni er törstiga."
Hur är det?
Okej, mamma.
Jag vet att det är tufft.
Det är faktiskt lätt.
- Ike. - Jag behöver inte behaga honom nu.
Behaga nån som inte kunde visa kärlek.
- Gubben, hör på. - Det är bra att det hände.
Han ville så gärna göra det.
Inte tillräckligt.
Efter att han förlorat Boruch vågade han inte älska en till son.
Du kan väl förstå det?
Nej.
Jag har lite nyheter.
Försäljningen gick igenom.
Så jag äger båda fastigheterna.
Grattis.
Jag ringde en entreprenör för att slita ner stängslet.
Äh, vi gör det nu.
Nu får vi det överstökat.
Jösses.
Allt bra?
Vi borde ha en fest.
En inflyttningsfest.
Undertexter: Borgir Ahlström