- Aiziet! - Jā! Tas metiens! Skaisti, Mārtij.
Ar atsitienu pret vairogu.
- Ar atsitienu pret vairogu. - Paga. Puiši, puiši, mirklīti.
Beidz, vecīt!
Hallo? Jā.
Labi.
Nāc. Pasteidzies!
Labi, paldies. Atā.
- Viss labi? - Jā, nomiris mans tēvs.
- Labi, spēlējam. Spēlējam. Aiziet. - Nomiris tavs tēvs?
Jā. Spēlējam, spēlējam.
- Kā tu to domā? Miris un pagalam? - Nu re.
PAMATĀ WONDERY UN BLOOMBERG PODKĀSTS
Jau kā mazulis zināju, ka mans tēvs zaudējis savus vecākus,
jo man nebija vecvecāku.
Kā bērns zināju, ka viņš zaudējis brāļus un māsas, jo man nebija tēvoču un tanšu.
Tikai pusaudža vecumā uzzināju, ka viņš bija zaudējis sievu.
Tikai pieaugušā vecumā uzzināju, ka viņš bija zaudējis bērnu.
Tātad, kad viņš tika laukā no nometnes, viņš atbrauca šurp, zaudējis visu.
Mēs nevaram īsti apraudāt manu tēvu, neapraudot viņa pirmo sievu.
Neapraudot manu brāli Borūhu.
Viņš bija dižens cilvēks.
Va...
Varētu teikt, varonis.
Es tikai ar pateicību un pazemību
varu tikt saukts par Volfganga Herškofa dēlu.
Dakteri Herškof, jūtu jums līdzi.
Jūsu bēru runa bija apbrīnojama.
Paldies. Paldies.
- Un paldies, ka atnācāt. - Jā.
- Tiksimies ceturtdien? - Protams.
Es te tā padomāju, nāk svētku brīvdienas, nu...
Es tikai prātoju, varbūt jūs visi gribētu atbraukt uz Hemptonu māju
uz Karā kritušo piemiņas dienu.
O, tas ir ļoti laipni no tavas puses, Mārtij. Es...
Nu, zini, mēs tagad esam vesels bars. Es negribu traucēt.
Es labprāt uzņemtu meitenes. Nu, tur ir baseins. Viņas varētu peldēt.
Nu tik un tā, es tagad neesmu īpaši laba kompānija.
Dažreiz, kad šiva beidzas un viss atgriežas savās sliedēs,
tas var būt, zini, vēl grūtāks laiks.
Es tikai padomāju...
Tev varētu ļoti patikt būt vietā, kur vari atslābt, kur par tevi parūpētos.
Varbūt uzspēlēt basīti.
Ļoti sirsnīgi, Mārtij.
Nu, ko teiksi, sauļuk?
Nu, Hemptonas, baseins. Nu, meitenēm patiktu.
Mēs gatavotu ēst. Pavadītu kopā laiku.
Es domāju, tev tas nāktu par labu, dakteri Aik.
Tiešām izklausās jauki. Nedēļas nogale.
Nu, tu dzirdēji kundzi. Pieņemam ielūgumu.
Tas ir lieliski.
- Paldies, Mārtij. - Nu protams.
- Paldies, Mārtij. - Nav par ko.
Tas ir mazākais, ko varu darīt, pēc visa, ko esi darījis manā labā.
Oho.
Sveiks, Mārtij.
Sveiki, draugi. Sveikas, meitenes.
Atstājiet somas. Nāciet. Izrādīšu visu.
- Ak, man patīk tās koka detaļas. - O, jā.
- Paldies. - Un visi jūrniekumi.
- Tāda vārda nav. - Nāciet te.
Jums jāredz šis. Labi?
Oho.
Laipni lūdzu. Jūtieties kā mājās.
Tev ir skaists īpašums.
Jā, mūsu Mārtijs ir īsts Džejs Getsbijs.
Un kas tas ir par koku?
Nu, tas ir ķirškoks. Tas te bijis veselu mūžību.
Un cik sen tu te esi, Mārtij?
Māja pieder manai ģimenei kopš 50. gadiem.
Tev ļoti paveicies, ka esi mantojis šo vietu, Mārtij.
Ne visi dabū mantojumā māju Hemptonās.
Es no sava tēva mantoju tikai daļēju dzirdi ar labo ausi
un daudz poliestera bikšu.
Nu, kā tu jūties?
Šo jautājumu manā arodā man bieži neuzdod.
Noteikti ne.
Man viss ir labi.
Paldies, draugs.
Vai gribi nosnausties vai aiziet pastaigā?
Varbūt kaut ko ēdamu?
Uztver mani kā savu sulaini. Piepildīšu katru tavu vēlmi.
Ļoti laipni, Mārtij.
Ļoti laipni un nevajadzīgi. Mēs esam sajūsmā, ka varam te būt.
Un... esam klāt.
Sitiet bungas, lūdzu. Virtuve.
Oho, oho, oho. Vai esam iekāpuši laika mašīnā?
Kas tas ir? 1952. gads?
Aik.
Es jokoju. Es jokoju. Viņš mani saprot.
Te noderētu daži uzlabojumi, jā. Laikam esmu bijis aizņemts.
Es saprotu. Tā daudz prasa.
Vai tā ir tava mamma?
- Viņa bijusi tik skaista. - Jā.
- Un tavs tētis. - Aha.
Viņš bijis tik līdzīgs tev.
Tev noteikti viņu trūkst.
- Mamm, varu dabūt beigeli? - Nolādēts.
Viņi bijuši izskatīgs pāris, Mārtij.
Bet paklausies. Un es zinu, ka nav viegli to dzirdēt.
Dzīvodams pagātnē, tu neizrādi viņiem godu.
Es nupat apglabāju savu tēti. Es zinu, par ko es runāju.
Es zinu, ka zini.
Viņi nomira pirms desmit gadiem, Mārtij, bet šī vieta ir muzejs.
Tavi vecāki gribētu, lai tu esi laimīgs. Lai tu baudi dzīvi.
- Vai ne? - Protams.
Tev jāpāršķir lapa.
Ja ne tevis, tad viņu dēļ.
Nāc. Ejam iekost.
Labi. Te mums ir lielā guļamistaba.
Cik burvīga.
Oho! Skat, kas par skatu.
Man patīk 19. gadsimta beigu stils.
- Kur mums likt mantas? - Nu jāizdomā.
Šajā mājā ir divas guļamistabas, viesu namiņā - viena.
Viesu namiņš? Smalki.
Zināt? Varbūt palieciet visi te?
Ko? Nē, tas ir vājprāts. Nemetīsim tevi laukā no guļamistabas.
- Es uzstāju. - Nekādā gadījumā.
Mārtij, tas ir absurds. Mēs noteikti visi saspiedīsimies viesu guļamistabā.
Tas šķiet loģiski. Jūs palieciet te. Meitenes gaiteņa otrā pusē. Viss labi.
Es nedēļas nogalē gulēšu viesu namiņā.
Tiešām?
Vispār tā nav slikta doma. Meitenes ir augšā ar pirmajiem gaiļiem.
Taisnība.
Labi. Tad viss izlemts.
NENSIJA
Ak nē!
Man uzbrūk jūras briesmoņi! Palīgā!
Nu, es tev pagatavoju ledus kafiju, ja tev izdosies atbrīvoties.
- Tik gari taustekļi! - Es tev rādīšu.
Tu labi jūties?
Jā, man ir labi.
Zini, sauļuk, es te jūtos kā mājās.
Laba sajūta.
Mārtijs ir tik dāsns.
Nu, viņš mūs uzaicināja.
- Jā! Uz vēdera. - Viņš grib, lai mēs te esam.
Jāiemācās pateicībā pieņemt viesmīlību.
Nu, tā ir laba viesa svarīgākā iezīme.
Nē, tas ir jauki no viņa puses. Tas arī viss.
Nu, mēs viņam izpalīdzam. Zini, viņš...
Tu domā, viņam ir jautri vienam pašam tupēt savā vecajā mājā?
- Es tikai negribu viņu izmantot, saproti? - Nē, viņš ir vientuļš, Bona.
Un kas ir labākās zāles pret vientulību?
Varu jūs mētāt visu dienu.
Kompānija. Kompānija ir labākās zāles. Nu paskaties uz viņu.
- Mana kārta! Mana kārta! - Un metu!
Viņš ir starā.
Viņš smejas pirmo reizi vairāku mēnešu laikā.
Es neuztraucos par Mārtiju. Es uztraucos par tevi.
Man viss ir labi.
Labi, meitenes.
- Nē, nevari. Nē, nevari. Lec iekšā! - Nē, nevari.
Kas tas?
- Laikam mūzika. - Viņiem ir ballīte?
Nē, māju izmanto vairāki.
Mans kaimiņš uz vasaru to izīrē, lai varētu segt hipotēku.
Mīļais, nāc atpakaļ.
Mīļais, liecies mierā.
Volstrītas idioti. Iedomājušies, ka šiem tā vieta pieder.
Domāju, vienkārši izklaidējas. Zini, kā mēs.
Un man tīri labi patīk tā mūzika.
Ignorē viņus. Tā es daru.
Nē, zini? Nāc, Mārtij. Braucam uz pilsētu.
- Sapirksim krājumus. - Kādus krājumus?
Zini. Vīnu. Gaļu. Raķešu palaidēju. Joks.
- Tiešām? - Jā.
Vai negribi vienkārši atpūsties?
Nē! Nē, es gribu tiem kaimiņiem parādīt, kā tas jādara.
- Braucam. - Labi. Labi.
- Tā, meitenes. - Puiši, neesiet prom ilgi.
Sveiks, Ken.
Ei, Mārtij.
Sveika, Elīsa. Iepazīstieties ar manu draugu. Tas ir Aiks.
Dakteris Aiks Herškofs.
Dakteris Aiks. Priecājos.
Mēs braucam uz pludmales klubu.
Kens aptraka un nopirka katamarānu.
Cerams, izdomāšu, kā burāt. Nākamā pietura - Francija.
- Jauku dienu. - Atā, atā.
Jā, tas ir Kens. Daudziem kārto naudas lietas.
-Šķiet, Rojam Šaideram. Jā. - Viņš strādā ar Roju Šaideru?
Aha. Viņš bija kopā ar viņu, kad pēdējoreiz redzēju.
Jā, Kenam ir biļetes uz US Open. Kaut kāda VIP loža.
Bet nav gluži manā garā.
Rojs Šaiders.
Cik ilgi Kens te dzīvo?
Viņš ir no "vecās naudas" ģimenes.
Cik vecas?
Apžēliņ, nezinu. Holandiešu laika?
Paņem brilles, vajag. Tev acis jau sarkanas.
Jūras briesmoņi, sagatavojieties cīņai!
- Mīļā. Esam atpakaļ. - Jā!
Šķiet, laiks vakara glāzei.
- Kas tad tev! - Jā.
Es biju veikalā.
- Tu lieliski izskaties. - Es jūtos lieliski.
Mamma ar tēti bučojas.
Lai sākas ballīte!
Labi.
Nu, man ir sajūta, ka es attīstos.
Jā. Tā ir.
Tu kā cilvēks neticami attīsties.
- Nu tev jāizdara tas pats ar savu vidi. - Kā tu to domā?
Tavas mājas ir tavas personības atspulgs.
Tu arvien vairāk esi mierā ar sevi,
tu kļūsti patiesāks, gatavs laist sev klāt cilvēkus,
un tev jādara tas pats ar savu māju.
Manu dzīvokli?
Nē, īstenībā es domāju par Hemptonu māju.
Saproti? Padari to par vietu, kur gribi uzturēties.
Par vietu, kur citi grib uzturēties. Atvērtu, pievilcīgu vietu.
Es nezinu.
Kripatiņa iztēles un kripatiņa darba,
un tā vieta kļūtu iespaidīga
un daudz vairāk atspoguļotu to, kāds esi kļuvis.
Jā, laikam.
Tā kļūtu par tādu vietu, kur cilvēki varētu ierasties no pilsētas
un palikt ar muti vaļā.
Jo tu esi to pelnījis, Mārtij. Tā ir. Tu esi to pelnījis.
Saki: "Esmu to pelnījis."
Esmu to pelnījis.
- Vēlreiz. - Vēlreiz?
Esmu to pelnījis.
Vēlreiz.
-"Esmu to pelnījis". Vēlreiz. - Esmu to pelnījis.
- Esmu to pelnījis.
Laba sajūta, vai ne?
- Paskaties. Kaimiņmāja... - Jā?
- Zini, tas mērgļu perēklis? - Jā.
- To pārdod. - Labi.
- Tev būtu jānopērk tas īpašums. - Ko?
- Tev jānopērk tas īpašums. - Man jau ir māja.
Nu jā, tavu vecāku māja, bet vai tu negribi pats savējo?
Nu, ne īpaši.
Nu, vai par to nesapņo katrs vīrietis? Par savu pili.
Tev jāpārdod sava māja, jānopērk tā.
- Man nevajag. - Mārtij. Atvaino.
- Varam aprunāties? - Brūs. Mēs... Viņam ir sapulce.
Jā, man te ir mēneša rēķini, gribu, lai tu apskaties.
- Lieliski. Atstāj ārpusē. - Jā. Paldies, Brūs. Paldies.
Tiksim ar to galā.
Tā ir daudz labāka māja. Lielāka. Tai ir brīnišķīgs baseins.
Es dodu priekšroku savai.
Protams. Labi. Jā, nu ko.
Tas ir tikai ieteikums.
Es iešu uz savu kabinetu.
Bet tava ideja par remontu man šķita lieliska.
Tiešām?
Kā tad. Domāju, tas mums tiešām būtu jādara.
Es esmu gatavs. Es tikai nezinu, ar ko sākt.
Nu, zini, es varētu parādīt. Ja gribi.
Es to ļoti gribētu.
Vai jūs ar meitenēm atbrauksiet arī šajās brīvdienās?
O nē. Nē, nē. Tev tā jābauda vienatnē.
Bet es to vienatnē nebaudu. Atbrauciet!
Lūdzu. Mēs varētu vismaz iesākt.
Tev tiešām nav iebildumu vēl vienu nedēļas nogali gulēt viesu namiņā?
Es sāku domāt, ka tev tur patīk labāk.
Viss ir labi.
Oho.
Es tevi noķeršu.
Jā, labi.
Ei, redzi, cik jau tagad ir svaigāka sajūta?
Tas ir kā jauns sākums.
Jā.
Es domāju, es šo paturēšu.
Kā tad. Jā, protams.
Ko vien gribi.
Ei, izklaidēsimies.
Pa pautiem.
Aik, Aik, tas nav smuki.
Tu esi īpašs.
- Tu to sāki. -Īsts jampampiņš.
Ei, zini, es te tā prātoju.
Ko tu saki: varbūt nevis pārdod šo īpašumu,
bet nopērc blakus māju un apvieno abus īpašumus?
Klau, ko tu saki...
Tā, tu varētu izveidot skaistu tenisa kortu
un blakus tam basketbola laukumu.
Un būtu vieta, kur sēdēt.
- Aha. - Aiz tās tāds kā bārs.
Tev būtu lielāks baseins.
Un paskaties uz šo. Tur ir vieta minigolfa laukumam.
- Aha. - Jā.
Tev tikai jāattīra tā vieta.
Jātiek vaļā no tā koka, un sava īpašuma vērtību būsi pacēlis par 250 000 $.
Zini, man viens pacients zāģē kokus. Tev būtu viņam jāpiezvana.
Es nezāģēšu to koku. Nemūžam.
Ko? Kā tu to domā?
Mani vecāki to iestādīja, kad nopirka māju.
Mēs ar Filisu bērnībā kāpām tajā kokā.
Tad tajā kāpa viņas bērni.
Mana mamma mēdza sarunāties ar to koku.
Viņa katru rītu piecēlās un teica: "Labrīt, koks."
Viņa mīlēja to koku.
Izklausās dīvaini. Es mīlu to koku.
Tava māte sarunājās ar koku. Vai tas atbildēja?
Es nezinu. Varbūt.
Ei.
Ei, kas tur ir?
Aiziet! Turpinām krāsot.
Zini, ja kādā mirklī gribi parunāt par savu tēti vai jebko...
Ļoti mīļi.
Bet citēšu tevi: "Man ir labi."
Es tikai gribēju teikt, zini, tu saki: "Tas nav slikti, ja kādreiz nav labi."
Tev noteikti viņa trūkst.
Paklau, Mārtij. Starp mums runājot, viņš nebija diez ko labs tēvs.
Viņš bija lielisks cilvēks, bet ne lielisks tētis.
- Man ļoti žēl. - Nekas.
Esmu to pieņēmis,
jo zinu, ka viņš mani mīlēja ar katru ķermeņa šūnu.
Protams, ka mīlēja.
Viņš tikai nespēja man savu mīlestību parādīt.
Es varu viņam piedot un aizmirst.
Ak dievs, kā man te patīk, Mārtij.
Gribētos, lai jums nebūtu rītvakar jābrauc prom.
Man arī.
Zini, daba liek man pārvērtēt manu dzīvi.
Esmu saslēdzies ar savu radošo pusi.
Es strādāju pie romāna.
- Tas ir lieliski. - Tiešām lieliski.
Un es domāju, ka man varbūt jāpaņem brīvs un jākoncentrējas uz to.
Man vajag pauzi.
Man vajag atiet malā.
Atiet malā? No kā?
No visa, saproti?
Jūtu, ka man vajadzētu kaut kur aizbraukt un pasēdēt, parakstīt kādu laiku.
Tiešām? Kur?
Es nezinu. Varbūt uz Jeruzalemi. Man tur patīk.
Es jūtu, ka tā mani sauc.
Un es varētu veikt aliju, ko es vienmēr esmu vēlējies.
Ko tu ar to do... Piedod, tas tikai... Tas ir tik...
Paklau... Man patīk doma, ka gribi veltīt tam laiku,
bet Jeruzaleme?
Tas šķiet vājprāts - braukt tik tālu, kad viss vajadzīgais ir tepat.
Te? Bet šī ir tava māja, Mārtij.
Mūsu. Tā ir mūsu. Mēs esam ģimene, atceries?
Nē, nē. Es negribu maisīties tev pa kājām.
Nē. Nē, nē, nē. Nē. Tā nebūtu.
Jo, ja es justu, ka maisos pa kājām, tas slāpētu iedvesmu.
Kā tu vari tā teikt? Man tas būtu gods.
Es jūtu vajadzību atrasties atbalstošā vidē.
Te būtu atbalstoša. Te būtu ļoti atbalstoša.
Es labprāt palīdzētu tev izstrādāt sižetu.
Tu varētu atbrīvot domas, likt plūst radošajai enerģijai.
Mēs abi būtu ieguvēji.
Es nezinu.
Man jāpadomā par to, Mārtij.
Lūdzu... Lūdzu, paliec!
Labi.
Boniju un bērnus rīt sūtīsim atpakaļ uz pilsētu,
un tad mēs sāksim darbu.
Sarunāts. Labi.
Paldies.
Uz redzi, mani mīļākie jūras briesmoņi.
- Atā, tēvoci Mārtij. - Atā, tēvoci Mārtij.
Mārtij, nenoved viņu no ceļa.
Es neko nevaru apsolīt.
- Atā. - Atā.
Tad tiksimies... pēc pāris nedēļām?
Nu, jāskatās.
Mani pacienti zina, ka paņēmu radošo atvaļinājumu, tā ka...
- Labi. - Bet noteikti aicināsim jūs atpakaļ,
kolīdz būs gatavs pirmais uzmetums, jā, Mārtij?
Protams.
Labi, nu, izklaidējieties, puiši!
Mēs neizklaidēsimies. Mēs strādāsim.
Labi, tieši to es domāju.
- Atā, meitenes. - Atā, tēt.
Man jau jūsu trūkst.
Ei, nepārstrādājies, labi?
Es zinu, kāds tu kļūsti, kad kaut ko pārdzīvo.
- Lūdzu, netēlo man psihoterapeitu. - Es tikai saku.
Tu tik saki, ka tev viss ir labi, bet es neesmu par to droša.
Mārtij.
Ko? Viss kārtībā?
Jā, jā, jā. Laiks celties.
Ko? Cik ir pulkstenis?
Laiks sākt darbu.
Labi. Skaidrs.
Viņš pieklauvēja un lēnām atvēra viņas buduāra durvis.
Tur viņa sēdēja spoguļa priekšā
un lēni krāsoja ar lūpukrāsu savas lūpas.
Dūmakaini rozā krāsa. No Parīzes, iespējams.
"No Parīzes.
- Iespējams." -"Tev bija taisnība," viņš teica.
"Līķis bija tur, kā tu aprakstīji.
Zem tilta. Kreisajā kājā ādas kurpe."
"Kreisajā kājā ādas kurpe."
"Bet tu viņu nenogalināji." "Kā tu zini?" viņa jautāja.
Es gribēju jautāt tieši to pašu.
Viņš va...
Nē, nē, nē. Lai zvana. Lai zvana.
- Nē, es labāk katram gadījumam pacelšu. - Nepārtrauc plūdumu.
- Hallo. - Sveiks, Mārtij, te Brūss. Kā iet?
-Man viss labi. Paldies, Brūs. -Nu dieva dēļ.
Varam parunāt par AFC?
- Ne tagad, mēs strādājam. - Ne tagad, Brūs.
-Drīz parunāsim. Apsolu. - Jā, be... Mārtij...
- Piedod, Aik. - Kur mēs palikām?
Koncentrējies.
EBREJU NEDĒĻA
Tad pēkšņi...
Paga, paga. Un es... Zināt?
Mārtij! Ei, Mārtij! Nāc šurp. Iepazīsties ar maniem jaunajiem draugiem.
Es viņam izteicu jaunu piedāvājumu. Darīt pareizi. Nu vienalga.
Mārtij! Nāc šurp. Nāc šurp. Tev ar visiem jāiepazīstas.
Tie ir Markuss, Broks, Kingslijs un Lenokss.
Visu viņu vārdi ir uzvārdi. Smieklīgi.
Sveiki, prieks iepazīties.
Sveiks, Mārtij.
Šie puiši ir vislabākie. Strādā 75 stundas nedēļā,
un beidzot viņi paņēmuši pelnītās brīvdienas.
- Man taisnība? Man taisnība? - Pie velna, jā!
Ko teiksi par šo vietu, ko?
Tā ir īpaša. Jā.
Redzi to bārbekjū? Tas ir lielāks par tavu māju.
Superliels. Jā.
Un ko teiksi par šo baseinu, ko?
Nieres formas. Vienmēr būs labs.
Izaicinu - izģērbies un ielec. Pilnīgi pliks. Jā? Aiziet!
Aiziet! Aiziet! Aiziet!
Ziniet, es esmu pārāk sasvīdis.
- Sasvīdis? - Nu taču, Mārtij.
- Aiziet! - Negribat tur manus sviedrus.
- Lec iekšā. - Nāc iekšā, Mārtij.
Klau, es labprāt, es tikai...
Es pašlaik visu ko daru, labāk iešu atpakaļ.
- Mārtij. - Prieks iepazīties.
- Jā. - Tu nupat atnāci. Klau. Mārtij!
Mārtij, nu beidz!
Viņš laupa prieku.
Piedodiet, puiši. Es laikam atgriezīšos savā paša ellē.
Taču bija jauki pavadīt te šo brīvdienu.
Starp citu, varbūt varat par kripatu nogriezt klusāk mūziku.
Man patīk, bet šķiet, ka Mārtijam ir meņi.
Nabaga Mārtijs!
Uz redzi.
Ielej man.
Kas par pretīgu draņķu bariņu.
- Tie puiši? - Hedžfondu shēmu iznireļi.
Nespēju viņus izturēt.
Labās ziņas: īpašnieks piedzīvo ļoti nejauku laulības šķiršanu.
- Ak nē. - Jā.
Viņam ātri jāpārdod māja.
Tāpēc tu varētu piedāvāt mazāk un viņam būtu jāpiekrīt.
Nabaga Bobs.
Zvani nekustamo īpašumu aģentam.
- Es nezinu. - Tu esi traks?
Tev būtu labākā māja Sauthemptonā.
Pie vainas koks, vai ne?
- Pagriezies pa kreisi. - Piedzīvojums.
Tā ir. Tā ir.
- Labi, taisni. Taisni. - Labi, jā. Eju taisni.
- Jāgriežas pa labi. Tagad... - Un tagad?
- Man reibst galva. - Zini, kur tu esi?
Pat neminēšu.
- Labi, tā. Stop. Es tikai... - Jā. Ko?
- Labi. - Jā.
Labi, atver acis.
Jā, tev vairs nekad nebūs jāskatās uz to melleņu cūkkūti.
- Vairs nekad. - Vairs nekad.
Sienā ir caurumi.
Notiek darbs.
- Būs... Man ir vīzija. - Jā.
Tās vienkrāsu blēņas.
Zini? Te mani vecāki mērīja mani un Filisu.
Ak tu tētīt.
Vai nav jocīgi, ja tā padomā? Es biju tikai tik garš.
Ak tu tētīt. Tā bija vasara, kad Filisa ļoti pastiepās
- un man tā skauda. - Viņi ir miruši.
- Ko? - Mārtij, tev ir viņi jāatlaiž.
Es zvēru, šī māja ir nevis muzejs, bet kapenes.
Zini, dažbrīd šķiet, ka es strādāju ar tevi,
bet nedomāju, ka tu strādā ar sevi. Saproti, ko es saku?
Piedod. Piedod. Apsolu, es strādāšu cītīgāk.
Nedusmojies uz mani.
Es nedusmojos. Es tikai...
Mārtij, nomierinies.
Jā, elpo. Tas nav labi tavai sirdij.
Būs lieliski. Darbs nav pabeigts. Būs lieliski.
- Uzticies man. - Labi.
Tā, nupat runāju pa telefonu ar nekustamo īpašumu aģentu.
- Tiešām? Ko viņš teica? - Sliktas ziņas.
Kā tu to domā?
Viņš teica: to māju nekādā gadījumā nevajadzētu nevienam pirkt.
Jānostiprina pamati, nekad nav darbojusies kanalizācija.
Kāpēc viņš tā teica?
Zini ko? Viņš pats grib pirkt to māju.
Nu nē. Nē. Vecs ģimenes draugs. Viņš tikai mēģina mani brīdināt.
Blēņas. Zina, ka tu sēdi uz zelta āderes, un grib gabaliņu.
Es tā nedomāju.
Mārtij, viņš melo.
Tā, klau, mums jārīkojas ātri. Zvanīji tam koku puisim?
Nē.
Kāpēc ne?
Kas tev ir ar to sūda koku?
Es nezinu. Domāju, tam ir sentimentāla vērtība.
Sentimentāla vēr... Vai tas koks tevi izaudzināja?
Nē.
Nē? Vai tas koks mainīja tev autiņus? Gatavoja ēst?
Vai tas maksāja par tavu skolu?
Ne gluži to es gribu teikt.
Ko tad tu saki? Vai tu esi tajā kokā iemīlējies?
Pirms daudziem gadiem tu man teici, ka neesi bijis iemīlējies,
bet aizmirsi pieminēt, ka tu mīli koku.
Man tikai tas ir mīļš.
Mīļš. Kā mīļš? Seksuālā nozīmē?
Jo man baigi izklausās, ka tu varbūt gribi to koku izdrātēt.
Es negribu izdrātēt koku.
Es jokoju.
Man tikai ir sajūta: ja vispār kādam, tad tieši tev ir problēmas ar to koku.
Es teicu, ka negribu to zāģēt, bet tu neliecies mierā.
Kaut kāda iemesla pēc ir sajūta, ka tu to koku ienīsti.
Tad trakie pārņēmuši psiheni, ko?
Tu veic man psihoanalīzi?
Nē. Nē, nē. Es tikai... Es nesaprotu...
Nē, tu nesaproti, Mārtij.
Bet varbūt varu tev palīdzēt.
Tavas jūtas pret to koku nav veselīgas.
Un tam visam ir sakars ar tavu māti.
Tavas mātes mīlestība pret tevi nebija veselīga,
un tā ir tavas slimības sakne.
Freida piekritējs teiktu, ka šīs koks ir tavas mātes falls.
Milzīgs draudošs simbols viņas nepiedienīgajām alkām pēc tevis.
- Tas nav... - Ir.
Vai arī viņas vagīna, kas mēģina tevi iesūkt atpakaļ.
Tava māte neļāva tev pieaugt,
un nu viņa ir tevi atstājusi emocionāli un seksuāli nespējīgu.
Un tā ir sasodīta traģēdija!
Lūdzu, beidz.
Es zinu. Es zinu, Mārtij. Tas ir smagi.
Patiesība ir smaga, bet tikai tā tu vari kļūt vesels.
Es tevi mīlu piedienīgā veidā. Es tev nedarītu pāri.
Es parūpēšos, ka tu ziedi kā tas koks.
Nu labi.
Es zinu. Es zinu.
Nu, tad ko tu darīsi?
Es nezinu.
Pat tagad? Man šķita, mēs nupat ieskatījāmies tavā sirdī un dvēselē.
Man šķita, ka tika sasniegta atklāsme.
- Vai es izniekoju savu laiku? - Nē. Protams, ka ne.
Zini? Varbūt esmu draņķīgs psihoterapeits.
Nē, nē. Neesi.
Nē, šķiet, es varētu būt draņķīgs psihoterapeits,
jo acīmredzot tu neesi pavirzījies uz priekšu ne soli.
- Zini, varbūt man jāatmet ar roku. - Nē.
Lieliska... Jā. Lieliska doma.
Atmetu ar roku tev un atmetu ar roku terapijai.
Nē, viss kārtībā. Neuztraucies.
Es sakravāšu somas un pazudīšu no tavas dzīves.
GADU VĒLĀK
Ko Pērla te vispār dara? Viņš nebija viņai tēvs.
Jā, bet viņš viņu izaudzināja, un viņa viņu mīlēja.
VOLFGANGS HERŠKOFS 1907-1990
Man nešķita, ka man vēl palikušas asaras.
Ir labi neturēt to sevī.
Kā Volfs mēdza teikt?
Viņš teica: "Mammai atkal sūce."
Vai: "Iedzeriet abas ūdeni. No asarām galīgi izkaltīsiet."
Kā tev ir?
Man ir labi, mamm.
Es zinu, ka tev ir grūti.
Nē. Īstenībā ir viegli.
- Aik. - Nē. Man vairs nav viņam jāizdabā.
Jāizdabā cilvēkam, kurš nespēja parādīt mīlestību.
Mīļais, paklausies.
Tā ka tā ir laba lieta.
Viņš tik ļoti to vēlējās.
Ne pietiekami.
Pēc Borūha zaudēšanas viņš neuzdrošinājās mīlēt vēl vienu dēlu.
Tu taču vari to saprast, ko?
Nē.
Tā, man ir jaunumi.
Darījums ir noslēgts. Beidzot.
Man pieder abi īpašumi.
Apsveicu.
Piezvanīju būvniekam, lai nojauc to sētu.
Nē, darīsim to tūlīt pat.
Paveicam to.
Ak tu kungs.
Tev viss labi?
Mums būtu jāsarīko ballīte.
Sālsmaizes ballīte.
Tulkojusi Laura Hansone