Co mám teď jako cítit?
Extrémní uvolnění.
Jo, tak to nehrozí.
Mám teď takové těžké období.
Nějaké problémy s bratrem a...
- Pomůže, když přestanete mluvit. - Aha, dobře.
To taky nehrozí.
Oba jsme udělali něco, co jsme neměli. Nejsem nevinná.
Mám mu zavolat, nebo počkat, až to udělá on?
- Říkala jsi něco? - Stojíš mi na podložce.
Promiň. Jo.
Takže jsem mu zavolala.
Občas je třeba být ten rozumnější.
Byla bych radši, kdyby zavolal on mně, ale co mám dělat?
Jsem prostě bomba člověk, to je snad zločin?
Navíc mám zítra narozeniny. To přece nebude ignorovat.
Neojebej mě, Rayi. Byl dlouhej den.
Cvokař od vedle
PODLE PODCASTU SPOLEČNOSTÍ WONDERY A BLOOMBERG
Pozdrav lidi doma.
- Ikeu, polož to. - Vedeš si skvěle.
- Ne, mám žízeň. - Já to udělám. Tady.
Dýchejte zhluboka.
Ledovou tříšť, madame?
Máte velmi nápomocného partnera.
Ženy jsou bojovnice.
Můžeme tlačit.
Počkejte!
- Vidím hlavičku. - Vydržte.
- Tlačte. - Vydržte!
- Ještě ne! - Ikeu, polož ten zasranej krám!
- Tlačte. - Ikeu!
- Vedeš si skvěle! Tlač! - To je ono!
Musím zaostřit.
Ještě jednou zatlačte!
A je to.
Dokázalas to! Je to kluk!
No, to je pupeční šňůra.
Je to holčička.
- Holčička. - Holčička.
- Je to holčička. - A...
- Holčička. - A má kamarádku.
Co?
Mám pro vás novinu. Ještě nemáte hotovo.
- Máte dvojčata. - Co?
- Dvojitá radost. - Ano. Bonnie, musíte...
- Ano, Bonnie. - Ne.
- Jo! Dvojč... Bože. - To ne!
Takže Cathy držkovala a říkala:
„Marty, ty nákupní objednávky jsem ti podepsat dala.“
Pamatuju si, co jsi říkal, takže jsem jí to vrátil a řekl: „Fakt, Cathy?
Vím, že jsi mi to nedala, protože bych to podepsal.
Mohla by ses jít znovu podívat?“
Takže se vrátila ke stolu
a nahoře, pod hromadou starých vydání magazínu People, ležely...
Doktore Ikeu?
Já jenom...
Pak ten magazín pípl. Pokračuj.
- Jsi v pořádku? - Promiň, Marty. Promiň...
Moc jsem toho nenaspal.
Kdo by ti to měl za zlé, když máš doma dvojčata. Jaké to je?
Nebude ti vadit, když budu nadávat?
- Prosím. - Dobře.
Je to kurevsky dobrý, Marty.
Otcovství je nepopsatelné.
Musíš to zažít sám.
Nepřemýšlel jsi nad tím, jestli chceš být táta?
Já? Ne. Já nevím.
Ale moc se mi líbí být strejda.
Být milován.
Marty, jaký bude tvůj odkaz?
Můj odkaz?
Božínku, to...
O tom jsem nepřemýšlel.
Předtím než se narodily holky, jsem o tom taky nepřemýšlel.
Ale když se člověk poprvé podívá do očí svých dětí,
až moc si uvědomí, že je smrtelný.
Ucítí jakousi...
...naléhavou potřebu, aby zanechal svět lepší, než jaký byl.
Pane jo.
To je krása, Ikeu.
Už jsi byl někdy zamilovaný?
Nevím. Ví to vůbec někdo?
Jo. Někdo to určitě ví.
Tak to budu muset říct, že ne.
Nebyl. Možná, že můj odkaz nebude v tom, že založím rodinu.
Poslouchej mě. Tvůj odkaz je ještě ve hvězdách.
Na to je ještě plno času. Potřebuješ najít tu pravou.
Kdybys ji nenašel, je plno jiných způsobů, jak tady zanechat stopu.
Asi jo.
Já být tebou a mít tvoje... zdroje...
Něco bych daroval.
- Komu? - Ostatním. Světu.
Založil bych nějakou nadaci nebo tak něco.
Zamysli se nad tím, jak to musí být skvělý pocit.
Přemýšlel jsem hodně o tobě a tvých...
...značných prostředcích. Už od té záležitosti s Phyllis.
Budu upřímný a řeknu, že jsem se s tím ještě nevyrovnal.
Pořád je mi hrozně z toho, jak to skončilo.
Už jsme o tom mluvili.
Phyllis byla toxická. Okradla tě.
Znesvětila celoživotní důvěru.
Udělal jsi dobře, že jsi ji ze svého života odřízl.
Ale dost bylo o minulosti. Hleďme do budoucnosti.
Možná je založení nadace...
...přesně to rozptýlení, jaké teď potřebuješ.
Použij své peníze a pomoz světu. To by byl odkaz.
Koukni, mně se to, co říkáš, líbí.
Fakt jo.
Ale... ani bych nevěděl, kde začít. Jak se něco takového zakládá?
Není to zas tak složité. Je to vlastně poměrně jednoduché.
Já ji taky plánuji založit, až budu mít našetřeno bokem trochu víc peněz.
Možná bychom ji mohli založit spolu.
- Ty a já? - Proč ne?
Vždyť nám to spolu jde, ne?
To jo.
- To teda jo. - Jo.
Tak to uděláme. Ne?
Budeme dobrodinci.
Bude to náš odkaz.
Tak. Váš status podle ustanovení 501(c)(3) je schválený a váš účet je založen.
Chcete dnes učinit počáteční vklad?
Správně, 165 000 peněz.
- Už jste tak tučný šek někdy viděl? - Pracuji v bance.
- No jasně. - Jo.
Ten počáteční vklad tam dávám já.
Já budu přispívat postupně.
Jsem svobodný muž a mám našetřeno trochu víc.
Tenhle má dvojčata. Pozor, čerstvý táta.
Je to síla.
- Dva kadící stroje. - Chcete tip na akcie?
Kupte akcie Pampers.
Rozumím, ale jestli chcete mít dispoziční právo,
musíte na začátku něco investovat oba dva.
Kolik chcete.
Hej. Jo.
Jistě.
Třeba... 5 000?
Kolik chcete.
- Tak 2 000? - Jistě.
Dám 2 500.
Konečné rozhodnutí.
Vyjednáváte sám se sebou. Můžete jakoukoliv částku.
Klidně 2 500. Mně to nevadí.
Mé zdroje jsou teď trochu nelikvidní,
ale slibuju, že tenhle příspěvek v blízké budoucnosti zdvojnásobím.
Zdvojnásobím.
V pohodě. Já vím, že to zdvojnásobíš.
Takže 2 500.
A pak dvojnásobek.
Právo na podpis šeků chcete mít oba, že, pánové?
Samozřejmě. Ano, máme to celé půl napůl.
Jdu pro šekovou knížku.
Je mi líto, že teď nemůžu přispět víc, Marty.
Ale to víš, že?
To, co jsi mi už dal, se do účetní knihy zapsat nedá.
Joe, jste vzadu?
Máme cennosti nevyčíslitelné hodnoty a je třeba je zachovat pro další generace.
Co pro vás můžu udělat, pánové?
Pardon, já myslel, že tu bude Joe.
Já jsem Hannah. Joe je můj soused.
Začala jsem zde pracovat nedávno. Jste s Joem kamarádi?
Ani ne. Jen si od něj kupuju rámečky.
Jasně. To dává smysl.
Nic moc jiného tady neděláme.
Jo.
Já jsem Marty.
- Hannah. - Už jste to říkala.
Pardon.
Jsem Marty. A je to 2:2.
Děkuju.
To je milé. Tak.
- Takže, Marty, co... - Ano.
- Co pro vás můžu udělat? - Nic extra.
Potřeboval bych zarámovat tento dokument 25 x 20 a dvě stvrzenky.
S paspartou s okrajem tak 5 centimetrů a dvoucentimetrovým rámečkem z třešně.
Vy se vyznáte.
Člověk prostě občas něco pochytí, o negativních formách, vitrínách a tak.
Ale no tak. Očividně na to máte dobré oko.
- Já? - Jo, vy.
To vy tady máte dobré oko.
Vlastně oči, dvě oči.
Normální počet hezkých očí.
Vlastně...
Přiměřené množství očních bulev.
Děkuju. Asi.
Jo.
No, bude to trvat pár dní.
- Přijďte za mnou ve čtvrtek. - Dobře.
- Můj nejoblíbenější den. - Čtvrtek.
Anglicky to je Thursday po norském bohovi hromu, Thórovi.
- Po Thórovi. - Ano.
Jistě.
Je to v podstatě ekvivalent Jupitera, vládce římského panteonu, ale to je jedno.
- Aha. Tak ve čtvrtek. - Moc díky.
- Jasně. - Dobře.
- Nashle, Marty. - Nashle.
- To bylo ohromující, Marty. - Utíkej!
Ohrom... Nic z toho nedávalo žádný smysl, ale řekl jsi to takovým tónem, že...
Můžeme jenom běžet?
Stříkaly z tebe feromony, Marty.
Přímo stříkaly.
Byl jsi jako zvíře. Proč utíkáme?
Nevím! Utíkej!
Opravdu rosteš, Marty.
Jsem hrozně unavená. Proč nechtějí spát? Vůbec nespí.
Kdo to... Ale ne.
- Pojď za mnou. - Tak.
Tak.
Pojď za mnou.
- Prosím. - PJ Bernstein’s.
Sakra, ta restaurace.
- Tohle jste si objednal. - Ano.
Zapomněl jsem to zrušit.
Ta naše akce se dnes vlastně nekoná.
O co jde?
Jídlo od PJ Bernstein’s. Zapomněl jsem to stornovat.
Můžete to vrátit.
Jde to stornovat jen víc než den dopředu.
Co? Blbost, já za to nezaplatím.
Už vám to strhli z karty.
Tak fajn, v tom případě to chci. Ne kvůli tomu, že mi to vnucujete,
ale protože mám hlad.
- Ale dýško nebude. - Bylo v ceně.
Víte co, prostě to hoďte na linku.
- Odejděte. - Dobrou chuť.
Usnuly.
Ikeu, bože, proč jsi proboha objednal jídlo pro 50 lidí?
Musel jsem to objednat dopředu.
Jenom jsem si myslel, že dnes večer třeba proběhne bris.
- Doufal jsi, že to bude kluk? - Co? Jistěže ne.
Jenom jsem chtěl být připravený, kdyby náhodou byl.
Bože můj. Chtěl jsi kluka.
Ne, nechtěl. Přísahám.
To ne...
Jenom...
Byl to můj sen,
že jednou pro svého syna uspořádám bris.
Pozvali bychom lidi ze synagogy, mé kolegy z nemocnice...
- A mého tátu. - Ikeu, nemusíš si to dělat.
- Co? - Jsi už taky otec.
Už ho nemusíš ohromovat.
Snažil ses víc než 30 let a...
- Zlato... - No tak. Prosím.
Zapomeň, že jsem něco řekl.
Pojď se najíst.
Té bílé ryby je asi moc.
Ikeu, já už dál nemůžu.
Je toho na mě moc, když jsou dvě. Potřebuju pomoct.
Cindy mi dala jméno jedné chůvy a má čas.
- Zavolám jí. - Není to drahé?
Je to 350 na týden za to, že se vyspíš. Klidně dám víc.
Tři sta padesát na týden, to je trochu moc, ne?
Tolik lidí s komplexy, abych na to vydělal, není.
Takže utratíš peníze za hostinu na večírek, který není,
ale ne za svoji manželku a děti?
No tak, to je něco jinýho.
Nepotřebujeme pomoc. Zvládáme to.
Ty to zvládáš, protože ti nekrvácí bradavky
a jdeš na záchod, aniž by ses rozbrečel.
To mě ranilo. Chtěl bych dělat víc, kdybych mohl.
Ale to nemůžeš a nejde to. Já tu pomoc potřebuju.
Ikeu, prosím, jsi celý den v práci. Já to sama nezvládnu.
No tak, zlatíčko, jistěže zvládneš. Jsi supermáma.
No tak fajn.
Nevím, proč se hádáme.
Víš co? Použiju na to svoje peníze.
Bože můj.
Koukni na ty dva obličejíčky. Jsou to malí andílci.
- Dobré, že? - Koukni na tuhle, doktore Ikeu.
Koukni na ten svůj výraz. Jako by říkal: „Promiňte, mlékárna zavřela.“
Je s tebou hrozná sranda. S tebou si člověk užije.
A to si myslela i ta holka z rámařství.
No... jo.
Líbil ses jí.
A chápu proč.
Jsi extrémně žádoucí svobodný muž.
Takže myslíš, že bych měl Hannah pozvat na rande?
Myslím, že odpověď znáš,
ale došel nám čas.
Tak jo.
Jo, Marty...
Jo?
Nemáš vteřinku na něco ohledně Jaronu?
Jasně.
Tohle mi poslal kolega z NYU.
PEN Gala.
Jedna z největších dobročinných akcí roku.
Vybírají hodně peněz na úžasné věci.
Myslím, že by to byl skvělý způsob, jak nadaci Jaron odstartovat.
- Co ty na to? - Vstupné stojí 1 000 dolarů na osobu.
Jo, to je standard.
Jo, můžu si to promyslet?
Jasná věc, kámo.
Je to dobrý způsob, jak lidem něco vrátit,
ale dej si načas.
Žádný stres.
Marty, dobrý den!
- Zdravím. - Šťastný Thórův den.
- I vám. - Jo.
Jo.
- Mám to zarámované, tak... - Aha.
Hned se vrátím.
Tady to je.
To je skvělé.
- Jo? - Moc pěkné.
- Dělala jsem to sama. - Krásná práce. Kolik vám dlužím?
- To je na účet podniku. - Fakt?
Ne.
Bude to... Je to za 59,95 dolaru za ty...
Pardon, nevím, proč jsem to řekla.
- Asi jsem nervózní. - Vy, jo?
U mě v podpaží je to jako nasáklé ubrousky z Burger Kingu.
- To je hnus. Dělám si legraci. - Ne.
- Je to trochu hnus. - To jo.
Proč byste byl nervózní?
No, Hannah, chtěl bych se vás na něco zeptat.
- Jasně. - Dobře.
Tak ven s tím.
Chodíte...
...teda kromě do práce...
Chodíte někdy ven z domu?
Nebo z bytu, nevím, kde bydlíte.
Nevím, v jakém bydlíte obydlí, ale...
- Je to byt. Ano, chodím. - Opravdu?
Někdy... Občas z něj chodím ven.
Takže...
Jo!
Co to je? Nějakej stroj času?
Nový kávovar.
Co bylo špatně na Mr. Coffee?
Nic, tohle je jenom jedna ze změn, co tady pan Stevens dělá.
No aspoň nám platí dobrý kafe.
Ne, to neotevírej.
Je tam bílá ryba.
Proč? Co dělá ryba v plechovce od kafe?
- To fakt nevím. - Dobré ráno, týme.
- Dobré ráno. - Dobré.
Jak se máte?
V pohodě. Úplně v pohodě.
Ochutnala jste? Je od PJ Bernstein’s. Vynikající ryba.
Asi si radši nedám.
Já hledám něco sladkýho.
BONKERS PRO VEDOUCÍ
Co to je?
To jsou Bonkers pro vedoucí.
- Můžu si dát? - On Bonkers miluje.
- Jste vedoucí? - Ne.
Tak jste si asi odpověděl sám, příteli.
Dobroty jenom pro vedoucí. Není to trochu extrém?
Je mi to líto, ale nemůžu s tím nic dělat.
Norman Horowitz je na tyhle věci vážně pes.
Jestli chcete, tak s ním promluvím a přimluvím se za vás. Poslouchá mě.
Hezké.
Tak jo. Jdeme na to, týme.
- Jo. Běžte. - Jo. Běžte.
Ahoj, Marty, o něčem jsme tady mluvili a...
Vlastně jsme si říkali... Cathy, řekni to ty.
Jak dlouho tady pan Stevens bude?
Dokud ho budeme potřebovat. Je to naše cenná pomoc.
Čím víc tu tráví času, tím lépe pro nás.
Já jen, že nějaké změny, co...
Omluv mě, Bruci, mám velmi důležitý mítink.
- Ale Marty... - Marty...
Ikeu, neuvěříš tomu, co se stalo.
Super. Můžu s tebou mluvit?
- Jo. - Půjdeme dovnitř? Jasně.
- To není problém. - Fajn.
Něco ti nadhodím, a jestli se ti to bude líbit, tak super.
Když ne, smeť to ze stolu, ano?
- Dobře. - Fajn.
Není tady nějaká malá pracovna, kde bych mohl být?
Nebo kancelář? Připadám si, že překážím.
Jasně, ale já myslel, že chceš být v terénu,
pohybovat se mezi personálem.
Už to vidím jinak.
Mám obavy, že lidi může mást, když neexistuje zřetelná hierarchie.
Mohou si připadat neřízeně nebo nejistě.
Dává ti to smysl?
Jo. Naprosto.
Skvělý. Zaměstnanci vědí, na jaké jsem tu pozici,
ale je třeba, aby to víc viděli.
- Dělám to pro ně, ne pro sebe. - Jistě. Hned to zařídím.
Fantastické. Musím se ti omluvit. Přerušil jsem tě. Co jsi chtěl říct?
Hannah, ta holka z rámařství.
- No? - Pozval jsem ji na rande.
Hustej Marty Markowitz. Jsem na tebe hrozně hrdý!
- Kam ji vezmeš? - Příští týden jdeme na procházku.
- A kam? - To nevím.
Třeba do parku.
Jsi skvělý, kamaráde.
To je milý. Něco ti řeknu.
Ženský se nechtějí procházet.
Ženský musíš ohromit. Očarovat. Uchvátit.
Aha, tak kam ji teda mám vzít?
- Bože můj. - Co?
Vezmi ji na to PEN Gala.
Pane jo.
Bože, Ikeu, já ti nevím.
Ale já jo. Je to super. Já vezmu Bonnie, ty Hannah. Dvojité rande.
Zní to úžasně, ale... Jde o tohle: Jsou to čtyři lístky, jeden za tisícovku.
I dva mi přišly jako zbytečný výdaj.
Charita není zbytečný výdaj.
Je to nadace PEN, Marty.
Tištěné slovo je tou nejlepší zbraní demokracie proti diktatuře.
- Záleží ti na demokracii, ne? - Doktore Ikeu...
Přísahám, já demokracii miluju.
A diktaturu nesnesu.
Ale koukni, proč nejdeš s Bonnie?
Já tam jít nemusím.
Jsou to čtyři lístky.
Přijde mi, že to za to nestojí. Nic víc.
Víš ty co? Asi máš pravdu.
- Za 4 000 pro čtyři lidi to je zlodějina. - Taky myslím.
Když jde přitom sponzorovat stůl s osmi místy jen za šest táců.
To je v podstatě sleva.
Vidíš? Už šetříme.
- Jdu to zařídit. - Tak jo.
Jo a nezapomeň na tu kancelář.
Jo. Dobře.
Já ti nevím, zlato. Já na to nejsem.
Jak to? Vždyť to je PEN Gala.
Jsem vyčerpaná. Vypadám hrozně. Nevejdu se do šatů.
- Neužila bych si to. - Neužila by sis PEN Gala?
Zlato, vždyť jsem tak před 15 minutama porodila.
Máme Anitu. Proto si ji platíš, ne?
Proč nejdeme někam sami dva?
Mám pocit, že se vůbec nevídáme.
Bon, chci po tobě, aby sis vyšla se mnou.
Je to PEN Gala, já myslel, že budeš nadšená.
Mě tyhle akce moc neberou,
protože mě nebere, že jsi na nich jako jiný člověk.
Jak jako jiný?
Takový, jaký vzejde z takovýchto akcí.
Nikdy totiž nevíš, kdy přestat.
Tak jak chceš, Bonnie, ale upřímně...
Nevím, o čem mluvíš.
Kirschenbauma dám asi sem
daleko od kapely a Mitche Rosena dám blízko kapele.
Nikdo neuslyší, jak mlaská.
Ty chceš být asi blízko záchodům, že?
Klidně.
Jsi v pořádku? Jsi trochu pobledlý.
No... Jen jsem trochu nervózní.
- Z toho rande? - Jo.
Hej, však ty ji uchvátíš.
Nejspíš je zvyklá, že ji většina hňupů tahá do Gray’s Papaya.
To mi připomíná, že bych měl nadaci PEN napsat šek.
- Jo. - Máš účetní knihu?
Jo, v šuplíku.
Marty?
- Můžeme si s tebou promluvit? - Jasně.
Pan Stevens mi právě předal
tyto faktury za 54 podnikových sezení.
A?
Co s nimi mám dělat?
Přece je zaplatit.
Můžeme si to dovolit?
Ano, a to díky panu Stevensovi.
- Minulý měsíc jsme vydělali zatím nejvíc. - Ale také utratili.
- Cože, Cathy? - Nic.
Marty, uznávám, že nám pan Stevens dal dobré tipy,
ale opravdu potřebujeme psychiatra na plný úvazek?
Bruci, no tak. Koukni na ty změny.
Já je viděl a některé si mě moc nezískaly.
Změnu můžete přijmout nebo s ní můžete zápasit...
- ...ale nemůžete zamezit, aby se stala. - ...ale nemůžete zamezit, aby se stala.
Ano, tak to říká pan Stevens.
Akorát mám obavy, že nás jeho přítomnost rozptyluje.
Šmarjá, Bruci,
zamysli se nad tím, co jsi řekl.
Nepřemýšlel jsi někdy o tom, proč se tak jednoduše rozptýlíš?
Co to je?
To je nový stůl pro pana Stevense. Amišský stůl ze santalového dřeva.
Hezký.
Pan Stevens nám tu pomáhá.
A taky nám tu zůstane.
Takže si na to zvykněte.
Jo? Jdeme na to, týme!
Jo.
ČERVEN 1983
NADACE JARON
Moc vám děkuji.
Ahoj!
- Marty. - Hannah.
- Ahoj. - Ahoj.
Moc ti to sluší.
- Díky. - Jo.
Ty vypadáš jako James Bond.
Něco pro tebe mám.
Děkuju. To je milé.
Nemusels mi nic dávat.
- Rozbal si to. - Dobře. Jo.
Ty jo. Rámeček.
- Jo. - Rámeček.
Říkal jsem si, že od tebe všichni mají zarámované fotky,
takže by bylo hezké, kdyby ti pro změnu někdo nějaký rámeček dal.
To je...
- Je to otřesný nápad. Omlouvám se. - Kdepak. Není.
To ne, je to skvělé. My takovýto druh nemáme...
- Aha. - ...takže to je pro mě nové a zajímavé.
- Dobře. - Děkuju. Jsi hodný.
- Nepůjdeme dovnitř? - Jo. Jdeme.
Pozor, schody.
Tehdy jsem měl pocit,
že jsem to nemohl vědět.
Spadané listí v noci...
Znovu. Já se díval na...
Děkuji, paní Fairchildová.
Marty, co to je za lidi?
Nevím.
- No tak jo. - Kamarádi doktora Ikea.
Je to šílené, má jich hrozně moc.
Proč mu říkáš doktor Ike?
To je jeho přezdívka, něco jako Dr. J?
Ne.
- Blázínku. - Promiň. Já nevím.
Ne, je to pohodář jako Dr. J.
- To se dá vidět. - A je to i docela dobrý basketbalista.
- Ale je to opravdický doktor. - Aha, a jaký?
Je to psychiatr.
Je to tvůj psychiatr?
Promiň, snad nevadí, že se ptám.
Ne. No...
Jo.
Dobrý. Jo.
- Jo. - Dobře.
Jo.
Jo. Můj psychiatr. Obchodní partner.
Nejlepší kamarád.
Pane jo. To je...
Jak to funguje?
Funguje to skvěle.
- Jo. - Jo.
On je mozek celé operace a já jsem spíš...
Co? Srdce?
Chtěl jsem říct banka.
Ale srdce taky. Jsem i srdce. Jo.
Takže to všechno jsi zaplatil ty?
Jo, stůl nadace Jaron.
Není zač.
Zdravím.
- Je to pro dobrou věc. - Jo.
Pro několik. Pro odkaz, pro dobročinnost.
Myslím, že tam byla i demokracie. Je toho hodně.
Díky této organizaci tento večer prospívá lidem.
Opravdu... Je to...
- Je to skvělý večer. - Jasně.
Není tu horko? Přijde mi, že je. Nebo jenom mně?
Jsi v pořádku?
Jo, jsem v pohodě.
Asi jsem si nepřiplatil za vodu.
- Ale on někdo přijde. - Jo.
Tuhle písničku miluju.
- Já taky. Je skvělá. - Že?
Michael McDonald je velice nedoceněný.
- Jo. - Přesně.
Vynikající umělec.
...a pak jsem ukázal na svoji ženu
a řekl: „Promiňte, holky, mlékárna je tam.
- Tahle je zavřená.“ - Ikeu.
- Bylo to moc? - Jsou roztomilé.
- Děkuji. - Ty jo.
Kam je pošlete do školy? Na Ramaz?
Bože, to ještě... Je jim teprve měsíc.
Měsíc? Tak to jste měl sehnat doporučení už v třetím trimestru.
S Bonnie jsme o Ramazu mluvili.
- Máme ji jako možnost. - To je správně.
Místo byste jim zajistil šekem.
Knihovně nový nátěr neuškodí, ne, Ikeu?
- To je pravda. - Jo.
Zapomínám.
Pokaždé když slyším,
jak nechceš žít ve lži.
Jak to zašlo moc daleko...
DĚKUJEME NAŠIM NEJVĚTŠÍM PŘISPĚVATELŮM
DR. ISAAC HERSCHKOPF - NADACE JARON
Nechtěl by sis třeba zatančit?
Ne, díky.
Mám obě nohy levé.
Jasně. Dobře.
Zapomínám.
Ale jestli to chceš zkusit,
- tak to rád zkusím. Jo. - Nechci.
- Když nechceš, tak... - Chci, jestli chceš.
- Určitě? - Naprosto.
Zaplatím výdaje za léčení rozdrcených prstů.
Tak jdeme na to.
- Super. - Jo.
Skončila.
Safra.
No co.
- Asi jsme to propásli. - Jo.
Hej, doktore Ikeu. Jsi zpátky.
Jsem zpátky a mám obří hlad.
Už servírují hlavní chod. Dobrou chuť.
Ten vysoký roštěnec mě stál tisícovku na hlavu, tak se pak předveďte.
Jako další tady máme věc, kterou každý sportovní fanoušek z New Yorku musí mít.
Držte se, vážení.
Máme tady baseballový míček podepsaný legendou z Yankees Mickey Mantlem.
Marty, Mickey Mantle. To je znamení.
Já Mickeyho Mantla zbožňoval.
Ale to přece každý, ne?
Nadaci Jaron bychom mohli opravdu zviditelnit.
- Koupíme ho. - Jak ji tím zviditelníme?
Zapíchneme vlajku.
Světu dáme vědět, že chce Jaron lidem opravdu pomáhat.
Mohli bychom si dnes večer udělat jméno. Tak co?
Tak jo. Jdeme do toho.
Co kdybychom začali přihazovat na 500 dolarech?
Dá někdo 500?
Pět set.
- Díky, pane. - Sedm set padesát.
Sedm set padesát. Děkuji.
- Jeden tisíc. - Jo.
Tisíc pět set.
Patnáct set. Děkuji, pane starosto.
Kurva, to je starosta Koch a chce nás porazit.
- On takové věci může? - Tři tisíce.
Ikeu, zpomal.
Najdeme levnější míček.
Koukni na nás. Jsme toho součástí.
- Tři tisíce poprvé... - Já dám 4 000.
Čtyři tisíce dolarů od pana Octobera.
To je Reggie Jackson?
Proč přihazuje na míček Yankees? Vždyť za ně hrál. Tohle mu neprojde.
- Pět tisíc. - Pět tisíc pět set.
Šest tisíc.
Bože, hrozně mi buší srdce.
Sedm tisíc.
Naser si, Warhole. Ani nemá rád baseball.
Sedm tisíc pět set.
- Osm tisíc. - No, zkusili jsme to.
Dvacet tisíc dolarů.
Deset tisíc.
- Pane, zpátky to nejde. - Proč? My jsme mysleli deset.
Je mi líto. Dvacet tisíc poprvé.
- Podruhé. - No tak jo.
Dvanáct tisíc dolarů.
Dvacet tisíc dolarů.
Prodáno pánovi u stolu devět.
Z nadace Jaron.
Kdo chce panáka tequily? Zvu vás.
Pití je zdarma.
Tak je nachystejte a kdo chce, tak si dá.
Pane doktore Herschkopfe, hrajete poker?
No, jenom pokaždé, když mám příležitost.
S pár chlapama hrajeme jednou za měsíc.
Chtěl byste taky?
No, to záleží.
Nevadí, že o všechno přijdete?
Marty, jsi v pořádku?
To bylo hodně peněz.
Jsem v pohodě.
- Díky. - Nedáš si vodu?
- Nechceš? - Ne.
- Fakt ne? - Ne. Prosím.
Ale je to od tebe hezké.
- Jo, dobrý. - Dobře.
Nebo vlastně jo. Prosím.
- Tak jo. - Nevadilo by ti to?
- Hned se vrátím. - Díky.
Můžu poprosit o sklenici vody?
Hannah! Banana fofana!
Pan doktor Ike.
Dejte si panáka tequily.
Já ne... Ne, díky.
- Jo, já... - Jak chcete.
Kde je Marty? Neměli byste být na parketu a tančit?
Ono mu není moc dobře.
- Jdu mu pro vodu, protože... - Ale ne, copak mu je?
No...
Myslím, že je trochu vynervovaný z toho,
kolik jeho peněz jste utratil za baseballový míček.
Jeho peněz?
Tohle vám řekl, jo?
Hannah, nevíte, co říkáte.
Kde je? Já za ním...
Sedí.
- Sedí, ale... - Hned se vrátím.
- Já... - Ne.
Taxi. Ta...
Marty! Kam jdeš? Musíme si promluvit.
Není mi nic moc, Ikeu.
Postaráš se o to, aby se Hannah dostala v pořádku domů?
- Jsi v pořádku? - Jo.
Jen mám záchvat paniky. Musím jet domů. To přejde.
- To ti nedovolím, Marty. - Ne.
- Je ti špatně. - Nechci dělat rozruch.
- Asi bychom měli jet do nemocnice. - Ne.
- Ano. - Jen se mi točí hlava,
- nemůžu popadnout dech... - Poslouchej.
- ...bolí mě na hrudi. - Poslouchej. Asi máš infarkt.
Vrať se dovnitř a bav se.
- Ne. Pojď. - Nechci, aby...
Dostaneme tě do nemocnice. Jedeme do nemocnice.
To je ono.
Budeš v pořádku.
Jo. To bude dobrý.
Klid. To zvládneš. To bude v pořádku.
Klid. Dýchej.
Nechám ti v obálce vzkaz: „Končíš, ty nulo jedna.“
A to bude ještě hezký.
Nebo...
Tak co, paciente?
UZDRAV SE
- Jsi tu zase. - Jistě.
Mám o tebe starost.
To je ale příjemné překvapení. Jsou fajn.
To je maličkost.
Marty...
Dlužím ti omluvu.
Omlouvám se, že jsem se na té aukci nechal unést.
Děláš si srandu? Zachránils mi život.
- Marty, prosím. - Ne, myslím to vážně.
Kdybych odjel taxíkem domů...
...tak bych...
A nikdo by mě tam nenašel.
Kočky by mi sežraly obličej.
- Vždyť kočky nemáš. - To ne, no.
Ale nebýt tebe...
No tak.
Jsem tady.
Vždycky budu tady.
Postarám se o tebe.
Díky.
Jo.
Nechám tě odpočívat.
Tak příští týden na sezení?
Budu se těšit.
Ty jsou od Hannah. To je milé, že?
Moc milé.
Myslíš, že to znamená „uzdrav se“, nebo „pozvi mě na další rande“?
ěžko říct.
Myslím, že jsem to včera pokazil. Ne?
Snad ne. Bude to znít šíleně, ale myslím, že to má budoucnost.
Je to, jak jsi říkal. Třeba je ten můj odkaz ještě ve hvězdách.
Marty, bylo to jenom jedno rande.
Radši si nic nedomýšlej.
Jo, já vím. Akorát že...
Opravdu se mi líbí
a nevím, jak to vidí ona.
Mám s ní promluvit?
To bys pro mě udělal, doktore Ikeu?
Jistě. Udělám pro tebe cokoliv.
Skvělý.
- Ikeu. - Hannah.
Zdravím. Jak je Martymu?
Líp. Mnohem líp.
Tak fajn.
Jo, docela nás vystrašil, co?
Jo, to teda...
- Jo. - Jo. Jsem ráda, že je v pořádku.
No... čistě mezi námi...
Z toho, co se mu stalo, je mi hrozně.
Viním z toho sebe.
- Opravdu? - Jo.
Jsem jeho terapeut a kamarád
a neměl jsem na něj tak tlačit.
Není zdravý.
Podívejte, Hannah...
Záleží vám na Martym?
No... samozřejmě.
A chcete pro něj to nejlepší?
- Ano. - Dobře.
Já taky.
A věřte mi, že to je pro mě stejné zklamání jako pro vás,
ale je důležité, abychom dělali to, co je pro něj nejlepší.
I když to může být bolestivé.
Rozumíte mi?
Jaký jsi měl den, zlato?
Ahoj. Dlouhý.
Zbylo nějaké to uzené, nebo ho Anita všechno snědla?
Tak znovu, umí anglicky a moc dobře tě slyší.
Kašli na něj.
A objednal jsi toho tolik, že to holky budou mít i na promoci.
Když je o tom řeč, dostal jsem je na školu Ramaz.
Je to zařízené.
Na Ramaz? Jak jsi to udělal?
Řekněme, že jsem jim dal štědrý příspěvek.
Ikeu, miláčku, kolik?
Měl jsi to se mnou probrat.
Klid. Použil jsem na to svoje peníze.
Překlad titulků: Karel Himmer