Hur ska jag känna mig just nu?
Väldigt avslappnad.
Det kan du glömma.
Det är lite tungt just nu.
Lite tjafs med min bror och...
Det är bäst om du är tyst.
Visst.
Det kan du också glömma.
Vi har båda gjort fel, och jag menar inte att jag är oskyldig.
Borde jag ringa honom eller vänta på att han ringer mig?
- Förlåt, sa du nåt? - Kan du flytta på dig?
Åh, förlåt.
Så jag ringde honom.
Ibland måste man vara den storsinta.
Hellre att han hade ringt mig, men vadå?
Jag är en bra människa. Synd för mig.
Och det är min födelsedag imorgon. Vadå, ska han ignorera det?
Snåla inte med toppings, Ray. Inte idag.
BASERAD PÅ PODDEN AV WONDER OCH BLOOMBERG
Säg hej till publiken.
- Ike, kan du ställa ner den? - Du är så duktig.
- Nej, jag är så törstig. - Jag har det. Här.
Okej, andas in.
Din krossade is, madam.
Du har tur som har en så stödjande partner.
Kvinnor är krigare.
Vi är redo att krysta.
Vänta, vänta.
- Barnet kommer. - Vänta.
- Krysta. - Vänta.
- Inte än! - Ike, lägg undan det där fanskapet!
- Fortsätt krysta. - Ike!
- Du är jätteduktig. Krysta. - Så ja!
Jag måste fokusera.
En sista krystning!
Så ja.
Du gjorde det! En pojke!
Det är faktiskt navelsträngen.
Det är en flicka.
- En flicka. - Duktig!
- Det är en flicka. - Och... Ja...
- En flicka. - Och hon har en vän.
Va?
Glada nyheter, mamma och pappa. Ni är inte klara än.
- Ni får tvillingar. - Va?
- Dubbel glädje. - Ja.
Bonnie, du måste...
- Jo, Bonnie. - Nej, nej.
- Jo... Tvillingar... Herre... - Nej!
Så Cathy var uppkäftig och sa:
"Marty, jag gav dig inköpsordrarna."
Och jag minns det du sa, så jag sa emot.
Jag sa: "Seriöst, Cath?
För om det hade hänt så hade jag skrivit under dem.
Så kan du kolla igen?"
Så hon går tillbaka till skrivbordet,
och där under en hög med gamla blaskor...
Dr Ike.
Nej, jag...
En hög med gamla flaskor. Fortsätt.
- Mår du bra? - Marty, förlåt. Jag...
Jag har sovit dåligt.
Givetvis, med två små tvillingar hemma. Hur är det?
Är det okej om jag svär?
- Kör hårt. - Bra.
För det är skitbra, Marty.
Att vara pappa är... obeskrivligt.
Du måste uppleva det själv.
Jag menar det. Har du nånsin tänkt på det?
Jag? Nä, jag vet inte.
Alltså, jag älskar att vara morbror.
Älskade.
Vad vill du att ditt arv blir?
Mitt arv?
Gudars. Jag...
Jag har aldrig tänkt på det.
För att vara ärlig... inte jag heller innan flickorna.
Men när en man ser sina barn i ögonen för första gången
blir han plågsamt medveten om sin egen dödlighet.
Man känner ett...
...behov av att lämna världen bättre än när man kom in i den.
Wow.
Det är vackert, Ike.
Har du nånsin varit kär?
Inte vet jag. Vet nån verkligen det?
Jo. Det gör de.
Nå, då måste jag säga nej.
Kan inte påstå det. Kanske en familj inte är mitt arv.
Marty, lyssna. Ditt arv är inte fullbordat.
Du har tid för det. Du måste bara hitta rätt person.
Annars finns det många andra sätt att efterlämna nåt.
Säkert.
Om jag hade dina... tillgångar...
...hade jag varit givmild.
- Mot? - Andra. Världen.
Starta en stiftelse eller nåt.
Tänk hur otroligt det måste kännas.
Jag har tänkt mycket på dig och dina...
...resurser sedan allt det här med Phyllis.
För att vara ärlig är det nog inte avklarat än.
Jag hatar fortfarande hur det slutade.
Vi har pratat om det.
Phyllis var giftig. Hon rånade dig.
Hon svek ditt förtroende.
Du gjorde det rätta genom att bryta kontakten.
Men nog om det förflutna. Tänk på framtiden.
Att starta en stiftelse
är kanske distraktionen du behöver just nu.
Hjälp världen med dina pengar. Vilket otroligt arv.
Du, det låter bra.
Verkligen.
Men jag vet inte var jag skulle börja. Hur man ens startar nåt sånt.
Det är inte så svårt. De gör det faktiskt lätt för dig.
Jag tänker starta en själv när jag väl har lite pengar undanlagda.
Vi kanske kan starta en ihop?
- Du och jag? - Varför inte?
Vi jobbar väl bra ihop?
Jo.
- Det gör vi ju. - Ja.
Så varför inte göra det?
Göra nåt gott.
Lämna ett arv.
Då så. Er status som välgörenhetsorganisation är godkänd
och ert konto är nu öppnat.
Vill ni göra en första inbetalning idag?
Absolut. 165 000 shekel.
- Sett en så stor check förr? - Jag jobbar på bank.
- Visst. Förstås. - Ja.
Jag gör den första inbetalningen.
Jag sätter in vartefter.
Jag är ungkarlen här, så jag har lite mer kosing.
Han fick just tvillingar. Ny pappa.
Åh, jösses.
- Dubbla bajsmaskiner. - Ett börstips?
Köp Pampers-aktier.
Jag förstår. Men om ni båda ska vara firmatecknare,
måste både investera nåt direkt.
Vad som helst.
Ja, jo.
Givetvis.
Som... 5 000?
Vad som helst.
- 2 000? - Visst.
2 500?
Mitt sista bud.
Du förhandlar med dig själv. Vad som helst duger.
2 500. Ja, det är okej.
Mina tillgångar är lite illikvida just nu,
men jag lovar att dubbla mitt bidrag inom en snar framtid.
Jag dubblar det.
Det är okej. Jag vet att du dubblar det.
Då så, 2 500.
Som ska dubblas.
Vill ni båda ha rätt att skriva checkar?
Absolut. Det här är ett 50–50-partnerskap.
Jag hämtar checkhäftet.
Du vet att jag önskar att jag kunde bidra med mer.
Du vet det väl?
Det du har gett mig kan inte mätas i pengar.
Joe, är du här?
Ike och jag har några ovärderliga pjäser att innesluta för eftervärlden.
Hej, kan jag hjälpa er?
Åh, förlåt. Jag trodde Joe var här.
Jag är Hannah. Joe är min granne.
Jag började precis jobba här. Är ni Joes vänner?
Inte egentligen. Jag köper bara ramar av honom.
Okej. Tja, det låter logiskt.
Det är liksom vår grej här.
Ja.
Jag är Marty.
- Hannah. - Du sa det.
Aha. Förlåt.
Jag är Marty. Nu är vi kvitt.
Tack.
Vad snällt. Okej.
- Så, Marty, vad... - Ja.
- Vad önskas? - Inget särskilt.
Jag vill bara rama in det här dokumentet med de här två kvittona.
Kanske några centimeter svart passepartout med en tvåcentimeters ram i körsbärsträ?
Du kan dina grejer.
Lever man länge nog
lär man sig ett och annat om profiler med höjd mot insidan och schattering.
Kom igen nu. Du har öga för det här.
- Jag? - Ja, du.
Nej, det är du som har öga för det.
Ögon. Två ögon.
Det vanliga antalet fina ögon.
Den korrekta kvoten okulära glober.
Tack, tror jag.
Ja.
Okej, så, det tar bara några dagar.
- Kom tillbaka på torsdag. - Torsdag, okej.
- Torsdag. Ja. Min favoritdag. - Torsdag.
Eller Tors dag. Döpt efter åskguden.
- Tor. - Ja.
Givetvis, ja.
I princip motsvarigheten till Jupiter eller Jovis från romersk mytologi,
men, ja.
- Okej. Ses på torsdag. - Tack. Toppen.
- Så lite så. - Okej.
- Hej... Hej då, Marty. - Hej då.
RAMBUTIK
- Häpnadsväckande, Marty. - Spring!
Inte ett enda ord lät vettigt, men sättet du sa det på!
Kan vi bara springa?
Feromonerna bara rann ur dig, Marty!
De bara rann!
Du var som en best! Men varför springer vi?
Jag vet inte! Spring!
Du växer, Marty!
Jag är så trött. Varför sover de aldrig?
Vem i... Åh, nej.
- Kom här. - Okej.
Okej.
Kom här.
- Kan jag hjälpa dig? - PJ Bernstein's.
Helvete, maten.
- Ni beställde det här, va? - Jo.
Jag glömde avbeställa den.
Alltså, det blev inget med vårt evenemang ikväll.
Vad är det om?
Käk från PJ Bernstein's. Jag glömde avbeställa.
Du kan ta tillbaka den.
Man måste avbeställa ett dygn innan.
Va? Vilket strunt, jag tänker inte betala.
De har redan dragit ditt kort.
Okej. Då vill jag väl ha det, men inte för att du tvingar det på mig.
Jag är faktiskt hungrig.
- Men ingen dricks. - Den ingår.
Ställ det bara på disken.
- Ut ur mitt hus. - Smaklig måltid.
De sover.
Ike, herregud.
Varför beställde du plockmat för 50 pers?
Jag måste beställa i förväg.
Jag tänkte att vi kanske har en omskärelseceremoni här ikväll.
- Hoppades du på en pojke? - Va? Nej, givetvis inte.
Jag ville bara vara förberedd, i fall att.
Herregud. Du ville ha en pojke.
Nej då. Jag lovar.
Nej.
Jag bara...
Jag har bara alltid drömt om
att hålla en ceremoni för min son.
Vi skulle bjuda in folk från synagogan, mina kolleger från sjukhuset.
- Min pappa. - Ike, gör inte det här mot dig själv.
- Vadå? - Du är själv far nu.
Du måste inte impa på honom.
Du har försökt i över 30 år, och han...
- Nä, kom igen. Snälla. -Älskling...
Glöm att jag sa nåt.
Hugg in nu bara.
Det kanske blev för mycket fisk.
Jag tror inte jag pallar längre.
Det är för mycket med två. Jag behöver hjälp.
Cindy gav mig namnet på en barnsköterska.
- Jag tänker ringa henne. -Är inte det dyrt?
350 i veckan för att få sova? Jag hade betalat det dubbla.
350 i veckan? Är inte det lite häftigt?
Jag hinner inte lösa allas mammaproblem.
Så du kan spendera pengar på mat till en inställd fest,
men inte på din fru och dina barn?
Kom igen. Inte samma sak.
Vi behöver inte hjälp. Vi klarar oss.
Du klarar dig för att dina bröstvårtor inte blöder
och du kan gå på toan utan att gråta.
Det var lågt. Jag skulle göra mer om jag kunde.
Men du kan inte det. Jag behöver det här.
Snälla. Du är på jobbet hela dagen. Jag klarar det inte själv.
Kom igen, gumman. Klart du kan, du är en supermamma.
Okej. Visst.
Jag vet inte ens varför vi grälar om det. Jag använder väl bara mina egna pengar.
Herregud.
Titta, vad söta. Två små änglar.
- Eller hur? - Se på den där, dr Ike.
Ditt ansikte säger: "Tyvärr, tjejer. Mjölkfabriken är stängd."
Du är för rolig. Du har så mycket att erbjuda.
Tjejen på ramhandeln tyckte verkligen det.
Nå... Ja.
Hon gillade dig.
Jag förstår varför.
Du är en eftertraktad ungkarl.
Så jag borde bjuda ut Hannah?
Du vet nog redan svaret på det.
Men vi har slut på tid.
Okej.
Förresten, Marty.
Ja?
Har du tid för lite Yaron-snack snabbt?
Absolut.
En kollega från NYU skickade den här.
PEN-galan.
Ett av årets största filantropiska evenemang.
De samlar in mycket åt otroliga ändamål.
Det här vore det perfekta sättet att officiellt lansera Yaron-stiftelsen.
- Vad sägs? - Tusen dollar per kuvert.
Ja, det är standard.
Ja. Får jag tänka på saken?
Givetvis, polarn.
Du vet, det är ett bra sätt att skänka pengar.
Men ta den tid du behöver.
Känn dig inte pressad.
Marty, hej!
- Hejsan. - Glad Tors dag.
- Tack detsamma. - Ja.
Ja.
-Åh, jag har dina ramar. Så... - Okej.
Kommer strax.
Här är de.
Åh, vad snygga.
-Är de? - Riktigt fina.
- Jag gjorde dem själv. - Bra jobbat. Hur mycket blir det?
- Jag bjuder. - På riktigt?
Nej.
Det... De... Det blir 59,95 för...
Förlåt, jag vet inte varför jag sa det.
- Jag är nog lite... nervös. -Är du nervös?
Jag har servetter från Burger King i armhålorna.
- Vad äckligt. Skojade bara. - Nej.
- Det är lite äckligt. - Det är äckligt.
Varför är du nervös?
Nå, Hannah, jag...
Det finns nåt jag vill fråga dig.
- Visst. - Okej.
Kör hårt.
Går du...
Förutom till jobbet...
Ja?
Lämnar du nånsin huset?
Lägenheten. Jag vet inte var du bor.
Jag känner inte till din boplats, men...
- Lägenhet. Men ja! - Lämnar du den?
Ibland lämnar jag den.
Så...
Ja!
Vad är det? Nån jäkla tidsmaskin?
Den nya kaffebryggaren.
Var det nåt fel på den gamla?
Nä. Det är bara en av mr Stevens ändringar.
De pröjsar i alla fall för bra kaffe.
Nej, nej. Öppna den inte.
Det är fisk.
Varför är det fisk i kaffeburken?
- Fan vet jag. - God morgon, teamet.
- God morgon. - Morrn.
Hur är läget?
Bara bra.
Har du smakat på fisken? PJ Bernstein's. Otrolig.
Jag tror jag står över.
Jag var ute efter nåt sött.
Vad är det?
Det är Bonkers för cheferna.
- Får jag smaka en? - Han älskar Bonkers.
-Är du chef? - Nej.
Då besvarade du nog din egen fråga där.
Snacks som bara är för cheferna. Är inte det lite att ta i?
Hörrni, förlåt. Jag kan inget göra.
Norman Horowitz är sträng när det kommer till sånt.
Om ni vill så kan jag snacka med honom. Han lyssnar på mig.
Vad snällt.
Okej. Heja oss.
- Ja. Heja. - Ja, heja.
Hej, Marty. Vi har pratat, och vi...
Alltså, vi undrade... Cathy, säg det du.
Hur länge tänker mr Stevens vara här?
Så länge som det krävs. Se honom som en värdefull resurs.
Ju längre han är här, desto bättre för oss.
En del av förändringarna här...
Ursäkta, Bruce. Jag har ett viktigt möte.
- Men, Marty... - Marty...
Ike. Du kommer inte att tro det här.
Toppen. Får jag prata med dig snabbt?
- Ja. - Här inne? Härligt.
- Inga problem. - Toppen.
Marty, jag har ett förslag. Om du gillar det, toppen.
Om inte, så glöm det.
- Okej. - Bra.
Finns det nån liten plats jag kan ha medan jag är här?
Kanske ett kontor? Jag vill inte vara i vägen.
Visst, jag trodde bara att du ville vara där det händer, runt de anställda.
Jag har ändrat mig.
Jag tror att folk kan bli förvirrade om de inte kan se hierarkin.
De kan känna sig planlösa eller osäkra.
Låter det vettigt?
Japp. Helt vettigt.
Toppen. Arbetarna känner till min status, men de måste se det tydligare.
- Det här är för dem, inte mig. - Absolut. Vi fixar det direkt.
Underbart. Men förlåt. Jag avbröt dig. Vad tänkte du säga?
Hannah, tjejen i ramaffären.
- Ja? - Jag bjöd ut henne.
Marty satans Markowitz. Jag är så stolt över dig!
- Vart ska ni? - Ut och gå nästa vecka.
- Vart då? - Inte vet jag.
Parken, kanske?
Du är för gullig. Här.
Det är rart. Jag ska berätta en sak.
Kvinnor vill inte gå.
De vill bli uppvaktade. Tagna med storm. Imponerade.
Okej. Vart borde vi gå?
- Herregud. - Vad?
Ta henne till PEN-galan.
Wow.
Jösses, jag vet inte.
Jag vet. Det är perfekt. Jag tar med Bonnie. Dubbeldejt.
Det låter otroligt. Men det här är grejen.
Fyra biljetter för en tusenlapp per styck?
Jag tyckte att två lät som ett slöseri.
Välgörenhet är inte ett slöseri. Det är PEN, Marty.
Det tryckta ordet är demokratins största vapen mot förtryck.
Du bryr dig väl om demokrati?
Dr Ike, jag...
Jag lovar. Jag älskar demokrati.
Och jag tål inte förtryck.
Men varför går inte bara du och Bonnie?
Jag måste inte gå.
Jag menar, fyra biljetter.
Det verkar inte värt det.
Vet du vad? Du har nog rätt.
- Det är rena rövarpriset. - Jag tycker det.
I synnerhet då man kan sponsra ett bord för åtta med bara sex lax.
Det är som att få volymrabatt.
Ser du? Vi sparar redan pengar.
- Jag fixar det. - Okej.
Jo, och glöm inte kontoret.
Ja. Visst.
Jag vet inte, älskling. Det är inte min grej.
Vad menar du? Det är PEN-galan.
Jag är utmattad. Jag ser hemsk ut. Jag kommer inte i mina kläder.
- Jag lär nog inte gilla det. - Inte gilla PEN-galan?
Älskling, jag födde barn för en kvart sen.
Och nu har vi Anita. Vad betalar du henne för?
Vi kan väl gå ut? Bara vi två?
Jag ser dig knappt längre.
Bon, jag ber dig ju komma ut med mig.
Det är PEN-galan! Jag trodde du skulle älska det.
Jag gillar bara inte såna tillställningar,
för jag gillar inte den du blir på dem.
Vad menar du?
Personen som kommer fram.
Den som aldrig vet när den ska sluta.
Som du vill. Men ärligt talat...
Jag vet inte vad du pratar om.
Så jag tror jag sätter Kirschenbaum här,
längst från bandet, och jag sätter Mitch Rosen nära bandet.
Då hör ingen honom tugga.
Du vill säkert vara nära toan?
Ja.
Mår du bra? Du verkar lite hängig.
Jag är bara lite nervös, det är allt.
- Inför dejten? - Ja.
Du kommer att charma henne.
Hon är säkert van vid klunsar som tar henne till Gray's Papaya.
Just det. Jag borde nog skriva en check åt PEN.
- Okej. -Är de på kontoret?
Japp. Skrivbordslådan.
- Marty. - Ja?
- Kan vi pratas vid snabbt? - Visst.
Mr Stevens gav mig just
de här fakturorna på totalt 54 industriella psykologtider.
Jaha. Och?
Vad ska jag göra med dem?
Betala dem, förstås.
Har vi verkligen råd?
Ja. Tack vara mr Stevens slog vi försäljningsrekord förra månaden.
Och utgiftsrekord.
- Vad sa du? - Inget.
Marty, jag måste erkänna att mr Stevens har hjälpt oss,
men behöver vi verkligen en psykolog här på heltid?
Bruce, kom igen. Titta på alla förändringar.
Jag har sett dem, och jag gillar inte alla.
Du kan vara öppen för förändring eller slåss mot det,
- men du kan inte hindra det. - Men du kan inte hindra det.
Ja. Det är vad mr Stevens säger.
Jag oroar mig bara över att hans närvaro kan distrahera folk.
Åh. Nämen jösses, Bruce.
Låt oss analysera det.
Har du nånsin tänkt på varför du är så lättdistraherad?
Vad är det?
Det är mr Stevens nya skrivbord. Sandelträ.
Fint.
Hörni, han är här för att hjälpa oss. Och han kommer att förbli här.
Så, vänj er vid det.
Okej? Då så. Heja oss!
Heja.
YARON-STIFTELSEN
Tack så mycket.
Hej!
- Marty! - Hannah.
- Hej. - Hej.
Vad fin du är.
- Tack. - Ja...
Du ser ut som James Bond.
Jag har nåt till dig.
Tack. Det var snällt.
Du behövde inte ge mig nåt.
-Öppna den. - Okej. Ja.
Wow. En ram.
- Ja. - En ram.
Eftersom alla får sina ramar från dig,
tänkte jag att det vore omväxlande om nån gav dig en.
Det är...
- Det är en fruktansvärd idé. Förlåt. - Inte alls.
Nej. Det är toppen. Vi har inte den här sorten.
- Så det är nytt och intressant för mig. - Allright.
- Okej. - Tack. Vad rart.
- Ska vi gå in? - Just det. Gå.
Akta trappsteget.
Åh, en gång till. Jag tittade...
Tack, ms Fairchild.
Marty, vilka är det här?
Jag vet inte.
- Okej. - Dr Ikes vänner.
Det är sjukt. Han har så många.
Varför kallar du honom dr Ike?
Är det ett nicknamn? Som Dr. J?
Nej.
- Fåntratt. - Förlåt. Jag vet inte.
Nej, alltså, han är lika tuff och smidig som Dr. J.
- Uppenbarligen. - Och han är faktiskt ganska bra på basket.
- Men nej, han är en riktig läkare. -Åh, hurdan?
Psykiatriker.
Är han din psykiatriker?
Förlåt. Jag hoppas jag får fråga.
Nja. Alltså...
Ja.
Okej. Nej, jag... Ja.
- Ja. - Okej.
Ja.
Ja. Psykiatriker. Affärspartner.
Bästa vän.
Wow. Det är...
Hur funkar allt det?
Underbart.
- Ja. - Japp.
Han är hjärnan, och jag är lite mer...
Vadå? Hjärtat?
Jag tänkte säga banken.
Men jo, hjärtat med. Jag är också hjärtat. Ja.
Åh, wow. Så du betalade för allt detta?
Japp. Yaron-bordet.
Väl bekomme.
Hej.
- Det är för ett gott ändamål. - Ja.
Flera ändamål. Arv, filantropi.
Demokrati är nog med på ett hörn... Det är en lång lista.
Med den här organisationen främjar den här kvällen folket.
De... Det är...
- Det är en bra kväll. - Visst.
Är det varmt här inne? Eller är det bara jag?
Mår du bra?
Ja. Jag mår bra.
Jag betalade visst inte extra för vatten.
- Men de kommer nog snart. - Ja.
Jag älskar den här låten.
-Åh, jag med. Så bra låt. - Visst?
Michael McDonald är djupt underskattad.
- Ja. - Helt.
Underbar artist.
Och slutligen pekade jag på frugan
och sa: "Tyvärr, tjejer. Det där är mjölkfabriken.
- Den här är stängd." -Åh, Ike.
- För mycket. - De är för söta.
- Tack. -Åh, wow.
Var ska de gå i skola? Ramaz?
Åh, gud. Jag... De är knappt en månad.
En månad? Du borde ha skickat referenserna innan tredje trimestern.
Vi har faktiskt pratat om Ramaz.
- Den är i vår topp fem. - Den borde det.
Du kan säkra en plats med checkhäftet.
Biblioteket behöver alltid målas om, inte sant?
- Bra poäng. - Ja.
VI VILL TACKA VÅRA STORA VÄLGÖRARE
Du skulle inte vilja dansa, kanske?
Åh, nej. Nej tack.
Två vänsterfötter.
Ja... Okej.
Men om du vill försöka...
- Gärna för mig. - Nej, jag...
- Om du inte vill... - Jag vill om du vill.
- Säkert? - Absolut.
Jag täcker läkararvodet för krossade tår.
Okej. Då kör vi.
- Härligt. - Okej.
Åh, den är slut.
Jädrans.
Nåväl.
- Vi missade det visst. - Ja.
Hej, dr Ike. Du är tillbaka.
Jag är tillbaka, och jag är utsvulten.
Jag hörde att de serverar huvudrätten. Smaklig måltid.
Biffen kostade mig en tusenlapp styck, så det är bäst att ni släpper till sen.
Vårt nästa föremål är ett måste för varje sportfantast i New York.
Håll i hatten, gott folk.
Vi har en matchboll signerade av Yankees legend Mickey Mantle.
Marty. Mickey Mantle. Det är ett tecken. Jag älskade honom som liten.
Men gjorde inte alla det?
Vi kan verkligen sätta vår stiftelse på kartan ikväll.
- Vi köper den. - Hur hjälper det oss?
Vi visar att vi finns.
Vi kungör för världen hur mycket vi vill hjälpa folk.
Vi kan göra oss kända ikväll. Är du på?
Jag är på. Nu kör vi.
Vi kan väl börja budgivningen på 500 dollar?
Får jag 500?
500.
- Tack, sir. - 750.
750. Tack.
- 1 000. - Okej.
1 500.
1 500 dollar. Tack, borgmästaren.
Satan, det är Koch. Borgmästaren budar emot oss.
- Får han ens göra så? - 3 000.
Ike, sakta. Det finns billigare basebollar.
Kolla på oss. Vi är med här.
- 3 000, första. - Jag bjuder 4 000.
4 000 från Mr. October.
Är det Reggie Jackson?
Varför bjuder han på den?
Han spelade i Yankees. Han får inte komma undan.
- 5 000? - 5 500.
6 000.
Herregud, mitt hjärta bultar.
7 000.
Ät skit, Andy Warhol. Som om han gillar baseboll.
7 500.
- 8 000. - Okej. Vi gjorde ett försök.
20 000 dollar.
10 000.
- Man får inte gå ner. - Varför inte? Vi menade tio.
Tyvärr. 20 000. Första.
- Andra. - Okej!
12 000 dollar.
20 000 dollar.
Såld till herren vid bord nio.
Yaron-stiftelsen.
Vem vill ha tequila? Jag bjuder.
Drycken ingår.
Okej. Men, rada fram dem. Den som vill, får ta.
Säg mig nåt, dr Herschkopf. Spelar du poker?
Tja, bara varje gång jag kan.
Några i organisation spelar ibland.
Vill du haka på?
Tja, det beror på. Vad tycker du om att förlora allt du äger?
Marty, är allt okej?
Det var mycket pengar.
Jag mår bra.
- Tack. - Vill du ha lite vatten?
- Vatten? - Nej.
- Lite vatten? - Nej, nej. Tack.
Det var snällt.
- Jag mår bra. - Okej.
Förresten, jo. Snälla.
- Okej. Då så. -Är det okej?
- Kommer strax. - Tack.
Ursäkta, kan jag få ett glas vatten?
Hannah! Kaffepanna.
Dr Ike.
Ta en shot.
Jag... Nej tack.
- Jag... - Okej. Som du vill.
Var är Marty? Borde inte ni två dansa? Bugga loss?
Alltså, han mår inte så bra.
- Så jag hämtar lite vatten... -Åh nej. Vad är det?
Tja...
Jag tror att han har lite ångest
över hur mycket av hans pengar du just spenderade på en baseboll.
Hans pengar?
Är det vad han sa?
Du vet inte vad du pratar om.
Var är han? Jag vill...
Han sitter...
Han sitter ner. Men, jag...
Nej, nej. Det...
Taxi. Ta...
Marty! Vart ska du? Vi måste prata.
Jag mår inte så bra, Ike.
Kan du se till att Hannah kommer hem tryggt?
- Allt väl? - Jo, jo.
Bara lite panikångest. Jag måste bara hem. Det går över.
- Jag kan inte tillåta det. - Nej, nej.
- Du mår inte bra. - Oroa dig inte.
- Vi borde åka till sjukhuset. - Nej, nej.
- Jo. - Jag är bara lite yr.
- Har lite andnöd. - Lyssna.
- Trångt över bröstet. - Du.
Det låter som en hjärtattack.
Gå in igen och ha roligt.
- Nej. Kom här. - Jag vill inte...
Vi ska ta dig till sjukhuset.
Vi ska till sjukhuset.
Så ja.
Allt blir bra.
Ja. Det är okej.
Slappna av. Du klarar dig. Allt blir bra.
Slappna av. Andas.
Jag kan lämna en lapp i kuvertet som säger: "Ajöss, förlorare."
Det är det snälla sättet.
Eller...
Hur mår sjuklingen?
- Dr Ike. Tillbaka igen. - Självklart.
Jag oroar mig.
Vad fint. Titta bara. Vad kul.
Det är inget.
Åh, Marty.
Jag borde be om ursäkt.
Förlåt att jag rycktes med på auktionen igår.
Skojar du? Du räddade mitt liv.
- Marty, snälla. - Nej, jag menar allvar.
Om jag hade hoppat i taxin hemåt...
...hade jag...
Ingen hade ens hittat mig.
Katter hade ätit mitt ansikte.
- Du har ingen katt. - Jag vet.
Men utan dig...
Du.
Jag är här.
Jag kommer alltid vara här.
Jag tar hand om dig.
Tack.
Okej.
Jag ska låta dig vila.
Ses på terapin nästa vecka?
Ser fram emot det.
De är från Hannah. Rart, va?
Väldigt rart.
Tror du att det är "krya på dig"-blommor eller "bjud ut mig igen"-blommor?
Svårt att säga.
Det känns som att jag sumpade chansen.
Hoppas inte. Det här kan verka galet, men vi kanske har en framtid.
Det är som du sa; mitt arv kanske inte är fullbordat.
Marty, det var bara en dejt.
Du kanske borde sakta ner lite.
Jag vet. Jag bara...
Jag gillar henne bara.
Och jag vet inte vad hon tycker om mig.
Ska jag prata med henne?
Skulle du göra det för mig?
Självklart. Vad som helst för dig.
Härligt.
- Ike. - Hannah.
Hej. Hur mår Marty?
Bättre. Mycket bättre.
Vad skönt.
Han skrämde oss ganska rejält, va?
Ja, det gjorde han...
- Ja. - Ja.
Jag är glad att han mår bra.
Tja... Oss två emellan...
...har jag såna skuldkänslor.
Jag klandrar mig själv.
- Gör du? - Ja.
Som hans terapeut och vän borde jag aldrig ha pressat honom så hårt.
Han är inte frisk.
Hör på.
Bryr du dig om Marty?
Ja, givetvis.
Och vill du hans bästa?
- Ja. - Bra.
Jag med.
Och det här är en lika stor besvikelse för mig som det är för dig.
Men det är absolut nödvändigt att vi gör allt för Martys bästa,
hur smärtsamt det än må vara.
Förstår du vad jag menar?
Hur var det på jobbet?
Hej, tungt.
Har vi nån pastrami kvar, eller åt Anita allt?
Återigen – hon pratar engelska och hör bra.
Skit i honom.
Och du beställde så mycket mat att vi lär servera den vid barnens examen.
På tal om det fick jag precis in dem på Ramaz.
Allt är fixat.
Ramaz? Hur gjorde du det?
Med en generös donation.
Ike... Hur mycket?
Vi kunde ha pratat om det först.
Lugn. Jag använde mina egna pengar.
Undertexter: Borgir Ahlström