Ir ką turėčiau jausti?
Visišką atsipalaidavimą.
Nieko nebus.
Šis metas man - ne pats geriausias.
Kažkas vyksta su mano broliu ir...
Padėtų, jei nebekalbėtumėt.
Taip, taip.
Vis tiek nieko nebus.
Abu padarėme tai, ko neturėjome daryti,
pripažinsiu, yra ir mano kaltės.
Kaip manai, turėčiau jam paskambinti, ar laukti, kol jis paskambins?
- Atleisk, kažko klausei? - Gal nuliptum nuo mano kilimėlio?
Atsiprašau. Labai atsiprašau.
Aš jam paskambinau.
Kartais tenka žengti pirmą žingsnį.
Norėjau, kad jis man paskambintų, bet ką padarysi?
Esu nuostabus žmogus, galit mane nuteisti.
Be to, rytoj - mano gimtadienis. Ką jis darys? Pamirš jį?
Negailėk padažo, Rėjau. Diena ir taip buvo sunki.
M. MARKOVICAS
FILISEI ŠAPIRO NIUJORKAS
PAGAL „WONDERY“ IR „BLOOMBERG“ TINKLALAIDĘ
Pasisveikink su namiškiais.
- Aikai, gal gali padėti tą daiktą? - Tau puikiai sekasi.
- Ne, noriu gerti. - Tuojau atnešiu. Tuojau.
Gerai, giliai kvėpuokite.
Jūsų ledukai, ponia.
Jums pasisekė - jūsų partneris jus labai palaiko.
Jūs, moterys, esat tikros kovotojos.
Rodos, esame pasiruošę stumti.
Laikykis. Palauk, palauk.
- Matau viršugalvį. - Palauk. Sustok.
- Stumk. - Palaukit.
- Dar ne! - Aikai, padėk tą kamerą, bliamba!
- Stumk. - Aikai!
- Tau puikiai sekasi. Aš čia. Stumk. - Štai taip!
Stumk. Turiu susikaupti.
Dar kartelį!
Štai taip.
Tau pavyko! Berniukas!
Tiesą sakant, tai - virkštelė.
Gimė mergaitė.
- Mergaitė. - Taip, gražutė mergaitė.
- Gimė mergaitė. - Ir... Taip...
- Tai - mergaitė. - Ir ji atsivedė draugę.
Ką?
Turim naujienų, mamyte ir tėveli. Jūsų darbas dar nepadarytas.
- Turėsite dvynukus. - Dvynukus?
- Dvigubas džiaugsmas. - Taip, dvynukus.
Dabar, Bone prašysiu tavęs...
- Taip, Bone. - Ne.
- Taip... Dvyniai... Dieve mano... - Ne!
Taigi, Ketė elgėsi labai įžūliai. Ji sakė:
„Marti, aš padaviau tau tą užsakymą pasirašyti.“
Prisiminiau, ką man sakei,
tad atkirtau: „Tikrai, Kete?
Puikiai žinau, kad nepadavei, nes būčiau pasirašęs.
Tad gal galėtum dar kartą patikrinti?“
Ji nuėjo prie savo stalo
ir ten po senų žurnalų „Žmonės“ krūva...
Gyd. Aikai.
Ne, aš...
Krūva senų žmonių. Tęsk.
- Tau viskas gerai? - Marti, atleisk. Atsiprašau. Aš...
Mažokai miegojau.
Suprantama, juk namuose - naujagimės dvynės. Ir kaip sekasi?
Ar neprieštarausi, jei konsultacijos metu nusikeiksiu?
- Pirmyn. - Gerai.
Nes, Marti, tai - nuostabu, bliamba.
Tėvystė... veža.
Turėtum pats tą patirti.
Tikrai. Negalvojai, jog norėtum būti tėčiu?
Aš? Ne, nežinau.
Man tikrai smagu būti dėde.
Buvo smagu.
Marti, koks norėtum, kad būtų tavo palikimas?
Mano palikimas?
Vargeli. Aš...
Niekad apie tai nepagalvojau.
Jei atvirai, kol neturėjau dukrelių, aš irgi apie tai negalvojau.
Bet kai vyras pirmą kartą pažvelgia savo vaikui į akis,
jis aiškiai pajaučia, kad vieną dieną mirs.
Pajauti tą...
didžiulį troškimą, jog pasaulis po tavęs
būtų geresnis.
Labai graži mintis, Aikai.
Ar buvai kada įsimylėjęs?
Nežinau. O kiti žmonės žino?
Taip. Žino.
Tuomet turbūt nebuvau.
Negaliu pasakyti, kad buvau. Gal šeima nėra mano palikimas.
Marti, paklausyk. Tavo ateitis tavęs dar lauka.
Turi begalę laiko. Tik susirask tinkamą žmogų.
O jei ir nesurasi - yra daugybė kitų būdų palikti savo žymę šiame pasaulyje.
Turbūt.
Jei būčiau tavo vietoje ir turėčiau tokius... turtus.
Dalį atiduočiau.
- Kam? - Kitiems. Pasauliui.
Įkurčiau fondą ar panašiai.
Pagalvok, kaip puikiai jaustumeisi.
Daug galvojau apie tave ir tavo...
finansines galimybes, po to nutikimo su Filise.
Jei atvirai, nesu... Nežinau, ar išsprendžiau tą reikalą.
Jaučiuosi siaubingai dėl to, kaip viskas baigėsi.
Mes jau apie tai kalbėjome.
Filisė buvo toksiškas žmogus. Ji tave apvaginėjo.
Ji sugriovė tavo pasitikėjimą.
Pasielgei teisingai, išbraukdamas ją iš savo gyvenimo.
Bet užteks kalbėti apie praeitį. Pažvelkime į ateitį.
Gal fondo įkūrimas
būtų tai, ko tau labiausiai reikia?
Tavo pinigai padėtų pasauliui. Čia tai būtų palikimas.
Klausyk, man labai patinka tavo idėja.
Tikrai patinka.
Tik... Nežinau, nuo ko pradėti, ką daryti.
Tiesą sakant, nėra labai sudėtinga. Netgi labai paprasta.
Pats ketinu įkurti fondą,
kai tik šiek tiek praturtėsiu.
Tai gal įkurkime drauge?
- Mes? - Kodėl ne?
Juk mes puikiai sutariame, tiesa?
Taip.
- Tikrai. - Taip.
Tai padarykim. Gerai?
Būkime filantropai.
Įprasminkime savo gyvenimą.
Ką gi. Jūsų 501(c)(3) statusas patvirtintas,
jūsų sąskaita atidaryta.
Ar šiandien pageidausite įnešti pradinį įnašą?
Mes tą jau padarėme. 165 tūkst. šekelių.
- Ar esate matęs tokio dydžio čekį? - Aš dirbu banke.
- Taip, ne. Žinoma. Taip. - Taip.
Pradinės investicijos - mano.
Aš prisijungsiu vėliau.
Taip, aš neturiu šeimos, tad turiu daugiau pinigų.
O jam ką tik gimė dvynės. Naujai iškeptas tėtis.
Ką ir besakyti.
- Dviguba kakučių mašina. - Norit patarimo?
Nusipirkit „Pampers“ akcijų.
Supratau. Bet jei norite būti lygiaverčiai partneriai,
abu turite prisidėti.
Bet kuo.
Taip.
Žinoma.
Ar tiks, a, 5 000?
Bet kokia suma.
- 2 000? - Žinoma.
2 500.
Paskutinis žodis.
Pone, jūs deratės pats su savimi.
2 500. Taip, man tinka.
Mano turtas šiuo metu - ne grynieji,
bet, pažadu, jau netrukus savo indėlį
padvigubinsiu.
Padvigubinsiu, Marti.
Gyd. Aikai, viskas gerai. Žinau, kad padvigubinsi.
Tuomet 2 500.
Bus padvigubinta.
Jūs, ponai, abu norite turėti čekių pasirašymo įgaliojimus, tiesa?
Taip, žinoma. Tai - lygiavertė partnerystė.
Atnešiu čekių knygelę.
Tikrai norėčiau daugiau prisidėti, Marti.
Tu tą žinai, tiesa?
To, ką davei man, neatsvers jokia suma.
Džo, esi?
Mudu su Aiku atsinešėme neįkainojamą relikviją, kurią reikia įrėminti.
Sveiki, kuo galiu padėti?
Atleiskit. Tikėjausi pamatyti Džo.
Aš - Hana. Džo - mano kaimynas.
Ką tik pradėjau čia dirbti. Jūs - Džo draugai?
Ne visai. Perku iš jo rėmelius.
Taip. Na, suprantama.
Toks ir yra mūsų verslas.
Taip.
Aš - Martis.
- Aš - Hana. - Jau sakėt.
Atleiskit.
Aš - Martis. Štai, dabar lygu.
Ačiū.
Kaip miela. Gerai.
- Taigi, Marti, kas... - Taip.
- Ko pageidautumėt? - Nieko ypatingo.
Tik norėtume, kad šį A4 formato dokumentą įrėmintumėte drauge su čekiais,
Rėmelis galėtų būti juodas matinis, su vyšnios medžio intarpais.
Vaje, o jūs išmanot tuos dalykus.
Na, tokiame amžiuje šį bei tą pradedi išmanyti
apie formų gamybą bei atidaromus paveikslėlius.
Na jau. Tikrai turite akį.
- Aš? - Taip, jūs.
Ne, jūs čia turite gerą akį.
Akis, turite dvi akis.
Įprastą gražių akių skaičių.
Tin...
Tinkamą kvotą akies obuolių.
Ačiū.
Taip.
Gerai, taigi, em, atsiimti galėsite po kelių dienų.
- Ateikite ketvirtadienį, kai aš dirbsiu. - Ketvirtadienį, puiku.
- Ketvirtadienį. Taip. Geriausia diena. - Ketvirtadienį.
Toro dieną. Skandinavų griaustinio dievo garbei.
- Toro. - Taip.
Žinoma, taip.
Romėnų panteono Jupiterio ekvivalentas,
bet koks skirtumas.
- Gerai. Pasimatysime ketvirtadienį. - Labai jums ačiū. Puiku.
- Nėra už ką. - Ką gi.
- Labanakt. Viso. Viso, Marti. - Viso.
- Nepakartojama, Marti. - Bėgam!
Netinkamas žodis, bet kai taip pasakei.
Gal galim bėgti?
Feromonai tiesiog liete liejosi iš tavęs, Marti.
Liete liejosi.
Buvai tikras žvėris. Palauk, o kodėl mes bėgam?
Nežinau! Bėk!
Tu augi, Marti!
Aš tokia pavargusi. Kodėl jos nemiega? Jos niekad nemiega.
Kas per... O, ne.
- Ateik, ateik. - Gerai.
Gerai.
Ateik.
- Kuo galėčiau padėti? - „PJ Bernstein's“.
O, šūdas, maistas.
- Jūs užsakėte, tiesa? - Taip, užsakiau.
Pamiršau atšaukti užsakymą.
Šventė šįvakar neįvyks.
Kas čia?
Maistas iš „PJ Bernstein's“. Pamiršau atšaukti.
Galite pasiimti.
Atšaukti reikia likus mažiausiai 24 val.
Ką? Nesąmonė, tikrai nemokėsiu už visa tai.
Jau sumokėjote. Nuskaičiuota nuo kortelės.
Puiku. Ką gi, tuomet paimsiu, bet ne todėl, kad verčiate tą padaryti.
O todėl, kad esu alkanas.
- Bet arbatpinigių negausit. - Arbatpinigiai įskaičiuoti.
Padėkit ant stalo.
- Eik iš mano namų. - Skaniai suvalgykit.
Užmigo.
Aikai, Dieve mano.
Kodėl užsakei maisto 50 žmonių?
Užsakyti reikėjo iš anksto.
Tikėjausi, jog švęsime aštuntąją gyvenimo dieną.
- Tikėjaisi berniuko? - Ką? Ne. Žinoma, ne.
Ne, tik buvau pasiruošęs, jei būtų gimęs berniukas.
Dieve mano. Tu norėjai berniuko.
Tikrai ne. Patikėk.
Ne.
Tik...
Visad svajojau
surengti aštuntosios dienos šventę savo sūnui.
Ir pakviesti žmonių iš sinagogos, bendradarbius iš ligoninės.
- Savo tėtį. - Aikai, nesielk taip su savimi.
- Kaip nesielgti? - Dabar tu pats tapai tėvu.
Tau nebereikia stengtis jam įtikti.
Stengiesi jau 30 metų, o jis...
- Mielasis... - Ne. Na jau. Prašau.
Pamirškim, ką pasakiau.
Eime valgyti.
Gal kiek persistengiau su žuvimi.
Aikai, aš nebegaliu.
Du kūdikiai - per sunku. Man reikia pagalbos.
Sindė parekomendavo auklę, sakė, ji dabar laisva.
- Aš jai paskambinsiu. - Ar daug kainuoja?
350 dol. per savaitę už galimybę pamiegoti? Mokėčiau ir dukart daugiau.
350 dol. per savaitę? Brangoka, nemanai?
Niujorke daugybė mamų man skundžiasi, kaip sunku auginti vaikus.
Tau negaila pinigų šventei, kuri netgi neįvyko,
bet gaila savo žmonai ir vaikams?
Liaukis, tai - kas kita.
Mums nereikia pagalbos. Patys susitvarkysim.
Tau lengva, nes tavo speneliai nekraujuoja,
ir gali sau eiti į tualetą neapsiverkęs.
Taip negalima, Bone. Norėčiau daugiau prisidėti, bet negaliu.
Na, negali ir neprisidedi. O aš viską darau, ir man reikia pagalbos.
Aikai, prašau, tu visą dieną būni darbe. Aš viena nesusitvarkau.
Liaukis, mieloji. Tu puikiai susitvarkai, esi supermama.
Ką gi, puiku.
Nė nesuprantu, kodėl ginčijamės.
Žinai, ką? Sumokėsiu iš savo pinigų.
Dievulėliau.
Kokie punims. Tikri angelėliai.
- Koks grožis, tiesa? - Kokia nuotrauka, gyd. Aikai.
Pažiūrėk. Tarsi sakytum: „Atleiskit, mergaitės. Pieno fabrikas uždarytas.“
Koks tu juokingas. Esi šaunus žmogus.
Ta mergina iš rėmelių salono irgi taip galvoja.
Na... taip.
Tu jai patikai.
Suprantu, kodėl.
Esi svajonių jaunikis.
Tai siūlai man pakviesti Haną į pasimatymą?
Manau, pats žinai atsakymą į šį klausimą,
bet mūsų laikas jau baigėsi.
Aišku.
Beje, Marti.
Ką?
Gal turi sekundėlę „Yaron“ reikalams?
Taip, žinoma.
Kolegė iš Niujorko universiteto atsiuntė man štai ką.
„PEN Gala“.
Vienas didžiausių filantropinių renginių.
Jie surenka labai daug pinigų įvairiausioms labdaringoms veikloms.
Manau, tai būtų puiki proga pristatyti „Yaron Foundation“.
- Ką pasakysi? - Tūkstantis dolerių žmogui.
Taip, standartinė suma.
Taip. Ar galiu pagalvoti?
Be abejo, bičiuli.
Na, tai - puikus būdas... atsidėkoti gyvenimui,
bet pasvarstyk, žinoma.
Aš tavęs nespaudžiu.
Marti, sveikas!
- Labukas. - Su Toro diena.
- Ir tave su Toro diena. - Taip.
Taip.
- Viskas jau įrėminta. Taigi... - Gerai.
Tuojau grįšiu.
Štai.
Nuostabu.
- Tikrai? - Labai gražu.
Mano rankų darbas.
Labai gražu. Kiek skolingas?
- Dovana. - Tikrai?
Ne.
Iš viso... 59,99 dol. už...
Taip. Atleisk, nežinau, kodėl taip pasakiau.
- Aš turbūt... nervinuosi. - Nerviniesi?
Prisikišau į pažastis popierinių servetėlių.
- Kaip bjauru, Marti. Juokauju. - Ne.
- Truputį bjauru. - Bjauru.
Kodėl nerviniesi?
Na, Hana, aš...
Norėčiau tavęs kai ko paklausti.
- Klausk. - Gerai.
Pirmyn.
Ar tu...
be darbo...
Aha?
Ar išeini iš namo?
Buto. Nežinau, kur gyveni.
Nežinau, kur gyveni, bet...
- Bute. Gyvenu bute. Išeinu. - Išeini iš jo?
Kartais išeinu.
Tai...
Taip!
Kas čia?
Naujas kavos aparatas.
O kuo netiko „Mr. Coffee“?
Tiko. Tai - vienas iš pono Stivenso pasiūlymų.
Bent jau gausime skanios kavos.
Ne, neatidaryk.
Ten - žuvis.
Kodėl kavos skardinėje - žuvis?
- Taip, nežinau. - Labas rytukas.
- Labas rytas. - Labas.
Kaip laikotės?
Gerai.
Norit žuvies? Iš „PJ Bernstein's“. Fantastiška žuvis.
Manau, atsisakysiu.
Taip, labiau norėčiau ko nors saldaus.
Kas tie „Vadovų saldainiai“?
Saldainiai vadovams.
- Galiu vieną? - Jam labai patinka šitie gamintojai.
- O tu - vadovas? - Ne.
Tuomet atsakymas aiškus, bičiuli.
Užkandžiai skirti tik vadovams. Nemanai, kad negražu?
Bičiuliai, atleiskit. Niekuo negaliu padėti.
Normanas Horovicas šiuo klausimu yra labai griežtas.
Jei norit, galiu su juo pasikalbėti, užtarti žodelį. Jis manęs paklausys.
Kaip miela.
Ką gi. Prie darbo.
- Taip. Eime. - Taip, eime.
Marti, mes čia pakalbėjom ir...
Mes pagalvojom... Kete, tu pasakyk.
Kiek laiko p. Stivensas čia planuoja dirbti?
Tiek, kiek mums jo reikės. Man jis atrodo labai naudingas.
Kuo ilgiau jis čia bus, tuo mums bus geriau.
Tie paskutiniai pokyčiai...
Atsiprašysiu, Briusai. Manęs laukia labai svarbus susitikimas.
- Bet, Marti... - Marti...
Aikai.
Nepatikėsi, kas nutiko.
Nuostabu. Galim minutėlę šnektelėti?
- Taip. - Užeik. Į vidų, gerai? Taip, puiku.
- Žinoma. - Puiku.
Marti, noriu kai ką pasiūlyti, ir jei sutiksi, būtų puiku.
Jei ne, pamiršim.
- Gerai. - Puiku.
Gal čia atsirastų kampelis, kur galėčiau nuolat sėdėti?
Gal kabinetas? Dabar visiems tik trukdau.
Žinoma, galvojau, norėsi būti tarp žmonių,
kad geriau juos pajaustum.
Aš mąstau plačiau.
Žmonėms gali nepatikti, jei nebus aiškios hierarchijos,
jiems trūks vadovavimo, jie jausis nesaugūs.
Ar supranti?
Taip. Žinoma, suprantu.
Puiku. Darbuotojai žino, koks mano statusas,
tačiau jie turi aiškiau tą suprasti.
Savo pačių labui, ne mano.
Žinoma. Ne. Tuojau viską sutvarkysim.
Fantastika. O dabar noriu atsiprašyti.
Aš tave pertraukiau. Ką norėjai pasakyti?
Hana, ta mergina iš rėmelių salono.
- Taip? - Aš ją pakviečiau į pasimatymą.
Prakeiktas Martis Markovicas. Labai tavimi didžiuojuosi!
- Kur ją nusivesi? - Kitą savaitę eisime pasivaikščioti.
- Pasivaikščioti? Kur? - Taip. Nežinau.
Gal parke.
Kaip tu man patinki, bičiuli. Paklausyk.
Labai miela. Bet pasakysiu štai ką.
Moterys nemėgsta vaikščioti.
Jos nori, kad nustebintum. Kad išverstum iš kojų. Sužavėtum.
Aišku. Tai kur turėčiau ją nusivesti?
- Dieve mano. - Ką?
- Dieve mano. - Kas yra?
Pakviesk ją į „PEN Gala“ renginį.
Nieko sau.
Varge, Aikai, nežinau.
Aš žinau. Aš atsivesiu Bonę. Tu - Haną. Dvigubas pasimatymas.
Skamba nuostabiai. Tik... Toks reikalas.
Keturi bilietai po tūkstantį - nemažai.
Netgi du bilietai man pasirodė brangoka.
Labdarai niekad neišleisi per daug.
Tai - „PEN Foundation“ renginys, Marti.
Spausdintas žodis yra geriausias mūsų demokratijos ginklas prieš tironiją.
Juk tau rūpi demokratija?
Gyd. Aikai, aš...
Nuoširdžiai sakau, demokratija man labai patinka,
o tironijos negaliu pakęsti.
Bet klausyk, gal nueikite tik judu su Bone?
Man nebūtina ten eiti.
Keturi bilietai.
Neverta. Ir tiek.
Žinai, ką? Gal tu ir teisus.
- 4 000 keturiems žmonėms tikrai daug. - Ir aš taip galvoju.
Ypač jei mokėsi už stalelį aštuoniems tik šešis tūkstančius.
Didmenos nuolaida.
Matai? Sutaupysim. Aš paskambinsiu.
Gerai.
Ir nepamiršk to kabineto.
Taip. Gerai.
Nežinau, mielasis. Aš nemėgstu pobūvių.
Ką čia kalbi? Juk tai - „PEN Gala“.
Aš pervargusi. Atrodau šūdinai. Netilpsiu į jokius savo drabužius.
- Nemanau, kad man patiks. - Tau nepatiks „PEN Gala“?
Mielasis, aš ką tik pagimdžiau, galima sakyti, prieš 15 minučių.
Turime Anitą. Už ką tuomet jai mokame?
Išeikime pasižmonėti. Dviese.
Aš tavęs beveik nematau.
Bone, kviečiu tave išeiti iš namų su manimi.
Tai - „PEN Gala“, po velnių. Galvojau, apsidžiaugsi.
Nelabai mėgstu pobūvių,
toks tu man nelabai patinki.
Koks „toks“?
Toks, kuris vaikšto į tokius renginius.
Toks, kuris nesupranta, kada reikia sustoti.
Kaip nori, Bone. Bet, jei atvirai, aš...
Nesuprantu, ką nori pasakyti.
Manau, Kiršebaumą pasodinsime čia,
toliau nuo juostos, o Mičą Rozeną - arčiau.
Kad kiti negirdėtų, kaip jis kramto.
Spėju, norėtum sėdėti netoli tualeto?
Taip.
Viskas gerai? Atrodai nekaip.
Aš tik truputį nervinuosi.
- Dėl pasimatymo? - Taip.
Tu jai tikrai patiksi.
Ji bus įpratusi, kad visi tempiasi ją į greito maisto restoranus.
Ir tai priminė man,
- Gerai. - Knygelė tavo kabinete?
Taip. Stalčiuje.
- Marti. - Ką?
- Galim trumpai pakalbėti? - Taip, žinoma.
Ponas Stivensas ką tik įteikė sąskaitą
už 54-ias industrinės psichologijos konsultacijas.
Ir kas?
Ką man su jomis daryti?
Apmokėti, žinoma.
Mes tikrai galime sau tą leisti?
Taip, galime. Pono Stivenso dėka
mūsų marža praėjusį mėnesį pasiekė didžiausias aukštumas.
Kaip ir mūsų išlaidos.
- Kas yra, Kete? - Nieko.
Klausyk, Marti. Sutinku, kad p. Stivensas davė kelis gerus patarimus,
bet ar mums tikrai reikia industrinio psichologo pilnu etatu?
Briusai, liaukis. Pažvelk, kiek daug pokyčių.
Suprantu, ir kai kurie man visai nepatinka.
Turi priimti pokyčius arba gali jiems priešintis,
- bet jie vis tiek įvyks. - Bet jie vis tiek įvyks.
Taip. Būtent taip sako ponas Stivensas.
Aš tik bijau, kad būdamas čia jis mus blaškys.
Vaje, Briusai.
Pamąstykim truputėlį.
Ar kada susimąstei, kodėl tave lengva išblaškyti?
Kas čia?
Tai - naujasis pono Stivenso stalas. Tamsusis sandalmedis.
Gražu.
Mielieji, ponas Stivensas padeda mums.
Ir jis tikrai čia dirbs.
Tad teks jums priprasti.
Aišku? Prie darbo.
Prie darbo.
1983 M. BIRŽELIS
„YARON FOUNDATION“
Labai ačiū.
Labas!
- Marti. - Hana.
- Sveikas. - Labas.
Nuostabiai atrodai.
- Ačiū. - Taip.
Atrodai kaip Džeimsas Bondas.
Aš kai ką tau atnešiau.
Ačiū. Labai... miela.
Nereikėjo nieko dovanoti.
- Išvyniok. - Gerai. Taip.
Nieko sau rėmelis.
- Taip. - Rėmelis.
Pagalvojau, jog visi nuolat gauna rėmelius iš tavęs,
tad gal tau bus smagu, jei kas nors tau jį padovanos.
Tai...
- Siaubinga mintis. Atleisk. - Ne, viskas gerai.
Ne. Tai - puiku. Tai... Mes tokių neturime...
- Ką gi. - ...man jis atrodo labai įdomus.
- Aišku. - Ačiū. Kaip miela.
- Eime į vidų? - Taip. Eime.
Atsargiai.
Tuo metu jaučiau
Jog niekad nepažinsiu
Krentančių lapų naktyje
Dar kartą. Žiūrėjau...
Ačiū, ponia Fiečaild.
Marti, kas visi šie žmonės?
Nežinau.
- Aišku. - Gyd. Aiko draugai.
Neįtikėtina. Kiek daug jis jų turi.
Kodėl tu jį vadini gyd. Aiku?
Ar tai - pravardė, kaip Dr. Džei?
Ne.
- Kur jau. - Atleisk. Nežinau.
Ne. Jis tikrai kietas kaip Dr. Džei.
Žinoma.
Tiesą sakant, jis visai neblogai žaidžia krepšinį.
- Bet ne, jis tikrai - gydytojas. - Kokios srities?
Psichiatras.
Jis - tavo psichiatras?
Atleisk. Tikiuosi, nieko tokio, kad paklausiau.
Ne. Na...
Taip.
Jėga. Ne, aš... Taip.
- Taip. - Gerai.
Taip.
Taip. Psichiatras. Verslo partneris.
Geriausias draugas.
Oho. Tai...
Kaip tai veikia?
Puikiai veikia.
- Aha. - Taip.
Jis - visos operacijos smegenys, o aš...
Kas? Širdis?
Norėjau pasakyti „bankas“.
Bet, taip, ir širdis. Esu ir širdis. Taip.
Tai tu sumokėjai už visa tai?
Aha. Taip, „Yaron“ stalelį.
Nėra už ką.
Labas.
- Tai - svarbu. - Taip.
Dėl kelių priežasčių. Palikimo, filantropijos.
Manau, ir demokratijos... Ir daugelio kitų dalykų.
Su šia organizacija, šis vakaras padės žmonėms.
Jie... Tai...
- Puikus vakaras, tad, taip. - Žinoma. Taip.
Čia karšta? Karšta.
Tikrai karšta, ar tik man taip atrodo?
Tau viskas gerai?
Taip. Viskas gerai.
Turbūt pamiršau sumokėti už vandenį.
- Bet jie netrukus ateis. - Taip.
Man labai patinka ši daina.
- Ir man. Labai graži daina. - Tiesa?
M. Makdonaldas - nepelnytai nuvertintas.
- Taip. - Visiškai sutinku.
Nuostabus atlikėjas.
Ir pagaliau aš parodau į žmoną.
Ir sakau: „Atleiskit, mergaitės. Pieno fabrikas - ten.
- Šitas - uždarytas.“ - Ak, Aikai.
- Per daug. - Jos tokios mielos.
- Ačiū. - Vaje.
Kokią mokyklą jos lankys? Ramazą?
Dieve. Aš ne... Joms dar nė mėnuo nesuėjo.
Mėnuo? Na, apie tai reikėjo galvoti,
kai jos dar buvo pilve.
Mudu su Bone išties mąstėme apie Ramazą.
- Jis - mūsų penketuke. - Turėtų būti. Gerai.
Užsakyk joms vietas, jei jau atsinešei čekių knygelę.
Gražiai išdažyta biblioteka dar niekam nepakenkė, tiesa, Aikai?
- Gerai pastebėta. - Taip.
Kaskart išgirdęs
Pamirštu
Kad nori gyventi be melo
Kad nuėjome per toli
NORIME PADĖKOTI PAGRINDINIAMS RĖMĖJAMS
MED. DR. AIZEKUI HERŠKOFUI „YARON FOUNDATION“
Gal norėtum, nežinau, pašokti?
O, ne. Ne. Ačiū, ne.
Aš turiu dvi kaires kojas.
Gerai. Aišku.
Vis pamirštu
Bet jei nori pamėginti...
- Aš nieko prieš. Taip. - Ne, nebūtinai.
- Jei nenori... - Ne, noriu, jei tu nori.
- Tikrai? - Žinoma.
Apmokėsiu sąskaitą už sulaužytus tavo kojų pirštus.
Gerai. Pamėginkim.
- Puiku. - Gerai.
Baigėsi.
Šūdeli.
Na.
- Turbūt mes nespėjom. - Taip.
Gyd. Aikai. Grįžai.
Grįžau ir mirštu iš bado.
Girdėjau, jau neša valgį. Visiems skanaus.
Tas nuostabus šonkauliukas man atsiėjo tūkstantį žalių, tad nepagailėkit.
Šį daiktą privalo turėti
bet kuris Niujorko sporto entuziastas.
Pasiruoškite, mielieji.
Beisbolo kamuoliukas su paties „Yankees“ legendos
Mikio Mantlio autografu.
Marti. Mikis Mantlis. Tai - ženklas.
Visą vaikystę žavėjausi Mikiu Mantliu.
Juk visi žavėjosi Mikiu Mantliu, tiesa?
Šįvakar galėtume išgarsinti „Yaron Foundation“.
- Nusipirkim kamuoliuką. - Kuo čia dėtas kamuoliukas?
Įsmeigtume savo vėliavą.
Parodytume visiems, kad „Yaron“ rimtai nusiteikęs padėti žmonėms.
Visi mus pamatytų. Ar sutinki?
Sutinku. Nupirkim.
Pradėkime nuo 500 dol.
Ar girdžiu 500?
500.
- Ačiū, pone. - 750.
750. Ačiū.
- 1 000. - Gerai.
1 500.
1 500 dol. Ačiū, mere.
Šūdas, meras Kočas. Su mumis varžosi meras Kočas.
- O jam leidžiama? - 3 000.
Aikai, ramiau.
Rasime pigesnį kamuoliuką.
Marti, tik pažiūrėk į mus. Mes dalyvaujame.
- 3 000 vienas... - Statau 4 000 dol.
4 000 dol. nuo pono Spalio.
Ten - Redžis Džeksonas?
Kam jam tas „Yankees“ kamuoliukas?
Jis pats žaidė už „Yankees“. Negalime jam nusileisti.
- 5 000. - 5 500.
6 000.
Dieve mano. Man širdis tuoj iššoks iš krūtinės.
7 000.
Eik tu šikt, Endi Varholai. Jis net nemėgsta beisbolo.
7 500.
- 8 000. - Gerai. Na, bent jau pamėginome.
20 000 dol.
10 000.
- Pone, sumos negalima sumažinti. - Kodėl? Turėjome galvoje dešimt.
Atleiskit. 20 000. Vienas.
- Du. - Ką gi.
12 000 dol.
20 000 dol.
Parduota ponui prie devinto stalelio.
„Yaron Foundation“.
Kas nori stikliuką tekilos? Vaišinu.
Gėrimai - nemokami, pone.
Ką gi. Tuomet atneškit, kas norės, tas gers.
Sakykit, gyd. Herškofai, ar žaidžiate pokerį?
Kai tik turiu galimybę.
Mes su draugais kartą per mėnesį renkamės pažaisti.
Gal norėtumėte prisijungti?
Na, nežinau.
O kaip jausitės, kai pralošite visus savo pinigus?
Marti, tau viskas gerai?
Tai buvo didžiulė suma.
Viskas gerai.
- Ačiū. - Atnešiu vandens, gerai?
- Ar gerai? - Ne.
- Atnešti vandens? - Ne. Prašau.
Tu labai maloni.
- Taip. Man viskas gerai. - Gerai.
Tiesą sakant, gerai. Prašyčiau.
- Gerai. Taip. - Ar galėtum? Ar gerai?
- Tuojau grįšiu. - Ačiū.
Atleiskite, gal galėčiau gauti stiklinę vandens?
Hana! Banana fofana.
Gyd. Aikai.
Išgerk tekilos.
Ne. Ačiū, ne.
- Taip. Aš... - Gerai, kaip nori.
Kur Martis? Judu neturėtumėte šokti? Bugio ritmu?
Taip, žinai, ką? Jis... Jis prastai jaučiasi.
- Nunešiu jam vandens, nes... - O, ne. Kas jam nutiko?
Na...
Jei atvirai... Manau, jis išgyvena dėl savo pinigų,
kuriuos išleidai beisbolo kamuoliukui.
Jo pinigų?
Čia jis taip sakė?
Hana, tu nieko nesupranti.
Kur jis? Noriu...
Jis sėdi...
- Jis sėdi. Bet... - Aš tuoj...
- Aš... - Ne, ne.
Taksi... Ta...
Marti! Kur susiruošei? Mums reikia pasikalbėti.
Prastai jaučiuosi, Aikai.
Ar gali palydėti Haną namo?
- Tau viskas gerai, bičiuli? - Taip.
Man ir vėl panikos priepuolis. Tenoriu grįžti namo. Praeis.
- Gerai, aš tavęs neišleisiu, Marti. - Ne.
- Tau negera. - Nesijaudink.
- Manau, tau reikia į ligoninę. - Ne.
- Taip. - Man tik svaigsta galva,
- trūksta oro... - Paklausyk. Paklausyk manęs.
- ...spaudžia krūtinę. - Paklausyk.
Manau, tai gali būti širdies smūgis.
Grįžk į vidų ir pasilinksmink.
- Ne. Ateik. - Nenoriu, kad kas nors...
Nuvešime tave į ligoninę.
Važiuosim į ligoninę.
Viskas.
Viskas bus gerai.
Taip, taip. Viskas gerai.
Atsipalaiduok. Viskas bus gerai. Tu pasveiksi. Ne. Viskas gerai.
Atsipalaiduok. Kvėpuok.
Galiu į voką įdėti raštelį: „Tau - galas, nevykėli.“
Taip bus gražiau.
Arba...
Kaip laikosi mano mėgstamiausias pacientas?
LINKIU PASVEIKTI
- Gyd. Aikai. Vėl atėjai. - Žinoma.
Aš jaudinuosi dėl tavęs.
Kaip miela. Tik pažiūrėk. Smagu.
Bent tiek galiu padaryti.
Marti...
Norėčiau atsiprašyti.
Atleisk, kad vakar aukcione pasikarščiavau.
Gal juokauji, gyd. Aikai? Išgelbėjai man gyvybę.
- Marti, nereikia. - Ne, aš nejuokauju.
Būčiau įsėdęs į taksi, grįžęs namo
ir...
Niekas nebūtų manęs suradęs.
Katės būtų nugraužusios man veidą.
- Tu neturi katės. - Žinau.
Tiesiog, jei ne tu...
Ei.
Aš - šalia.
Ir visada būsiu šalia.
Aš tave saugosiu.
Ačiū.
Gerai.
Leisiu tau pailsėti.
Pasimatysime kitą savaitę konsultacijoje?
Laukiu nesulaukiu.
Jos - nuo Hanos. Miela, tiesa?
Labai gražu.
Kaip manai, ar tai reiškia „linkiu pasveikti“,
ar „pakviesk į kitą pasimatymą“?
Sunku pasakyti.
Jaučiuosi, kad vakaras nepavyko. Ar nepavyko?
Tikiuosi, nesugadinau visko, nes gal nuskambės beprotiškai,
bet gal tai - ateitis.
Kaip sakei, mano palikimas manęs galbūt dar laukia.
Marti, jūs buvote vos viename pasimatyme.
Gal geriau taip neskubėk.
Ne. Žinau, tik...
Man ji tikrai labai patinka,
tik nežinau, ką ji jaučia man.
Nori, kad su ja pakalbėčiau?
Ar galėtum, gyd. Aikai?
Žinoma. Bet ką padarysiu.
Puiku.
- Aikai. - Hana.
Sveikas. Kaip Martis?
Geriau. Žymiai geriau.
Puiku.
Taip, jis mus kaip reikiant išgąsdino, tiesa?
Taip, jis tikrai...
- Taip. - Taip.
Džiaugiuosi, kad jam viskas gerai.
Tarp mūsų kalbant,
siaubingai dėl to jaučiuosi.
Jaučiuosi kaltas.
- Tikrai? - Taip.
Kaip jo gydytojas, kaip draugas,
neturėjau jo šitaip spausti.
Jis nėra sveikas žmogus.
Paklausyk, Hana.
Ar tau rūpi Martis?
Taip, žinoma.
Linki jam laimės?
- Taip. - Gerai.
Aš irgi.
Ir, patikėk, aš lygiai taip pat nusivylęs.
Manau, svarbiausia, jog pasistengtume dėl Marčio,
kad ir kaip tai būtų skaudu.
Ar supranti, ką turiu galvoje?
Kaip praėjo diena, mielasis?
Ilga buvo diena.
Ar dar liko rūkytos jautienos, ar Anita viską suvalgė?
Žinok, ji supranta angliškai ir puikiai girdi.
Neklausyk jo.
Be to, užsakei tiek maisto,
kad jo užteks net mergaičių išleistuvėms.
Beje, užrašiau jas į Ramazo mokyklą.
Viskuo pasirūpinta.
Ramazo? Kaip tau pavyko?
Sakykime, kad dosniai jiems paaukojau.
Aikai. Mielasis, kiek tai kainavo?
Galėjai pasitarti su manimi.
Ramiai. Sumokėjau iš savo pinigų.
Išvertė Akvilė Katilienė