Most mit kéne éreznem?
Totális ellazulást.
Aha, az biztos nem lesz.
Jelenleg elég kemény időszakot élek meg.
Vannak dolgok a bátyámmal, és...
Segít, ha most nem beszél.
Á, értem, értem.
Ja, hát ez sem lesz.
Mindketten tettünk olyat, amit kár volt,
és bevallom, nem vagyok ártatlan ebben az egészben.
Szerinted hívjam én, vagy várjam meg, míg ő hív engem?
- Bocs, kérdeztél valamit? - Lelépnél a matracomról?
Ó. Bocsi. Persze, bocs.
Szóval felhívtam én.
Van, hogy az embernek engednie kell, igaz?
Örültem volna, ha ő hív engem, de most mit mondjak?
Rohadt jó ember vagyok, kövezzetek meg.
Emellett holnap lesz a szülinapom. Mit tehetne, szarja le?
Ne pöcsölj már vele ennyit, Ray. Hosszú napom volt.
Az agyturkász a szomszédból
A WONDERY ÉS A BLOOMBERG PODCASTJA ALAPJÁN
Köszönj az otthoniaknak.
- Ike, letennéd azt az izét? - Remekül csinálod.
- De szomjas vagyok! - Hozom. Hozom. Tessék, tessék.
Rendben, nagy levegő.
Zúzott jeget, hölgyem?
Szerencsés, hogy ilyen támogató partnere van.
A nők igazi harcosok.
Azt hiszem, nyomhatunk.
Állj. Várj, várj, várj!
- Látom a fejét. - Várj! Állj, állj!
- Nyomjon tovább! - Állj!
- Még ne, még ne! - Ike, tedd le azt a rohadt szart!
- Nyomjon. Nyomjon. - Ike!
- Remekül csinálod. Itt vagyok. Nyomj. - Ez lesz az!
Ráfókuszálok.
Még egy nyomás! Még egy nyomás!
Megvagyunk!
Megcsináltad! Fiú! Fiú!
Az ott a köldökzsinór.
Igazából kislány.
- Kislány. - Igen, ügyes kislány.
- Lány... Lány lett. - És... igen...
- Lány. - És kis baráttal érkezett.
Mi?
Híreim vannak, anyu, apu. Még nem végeztünk.
- Ikreik vannak. - Ikrek?
- Dupla öröm. - Ikrek.
Most pedig, Bonnie, megkérem, hogy...
- Igen, Bonnie. - Ne, ne, ne, ne, ne, ne!
- Igen... Ikrek. Istenem... - Ne!
Szóval Cathy pimaszul a képembe mondja:
„Marty, én odaadtam a megrendeléseket, hogy írd alá.”
Akkor eszembe jutott, mit mondott, és nem hagytam magam.
Kérdem tőle: „Tényleg, Cath?
Mert tényszerűen tudom, hogy nem, mert akkor aláírtam volna.
Úgyhogy megtennéd, hogy megnézed még egyszer?”
Akkor visszament az asztalához,
és tényleg ott figyelt egy kupac régi pletykalap alatt...
Dr. Ike.
Nem, nem, én csak...
Egy kupac régi kalap alatt. Folytassa.
- Jól van? - Jaj, Marty, bocsánat. Sajnálom, én...
Nem sokat tudtam aludni.
Ugyan ki hibáztatná ikerkislányokkal otthon? Milyen?
Nem zavarja, ha káromkodom a terápiánk közben?
- Nyugodtan. - Jó.
Mert a legkurvajóbb, Marty.
Az apaság leírhatatlan.
Mindenkinek meg kell tapasztalni.
Komolyan. Gondolt valaha az apaságra?
Én? Nem, nem tudom.
Úgy értem, én imádok nagybácsi lenni.
Imádtam.
Marty, mit akar, mi legyen az öröksége?
Az örökségem?
Atyaég. Én...
Soha nem gondolkodtam még ezen.
Hát, őszintén szólva a lányok előtt én sem.
De amikor az ember először néz a gyerekei szemébe,
hirtelen fájón felismeri önnön halandóságát.
Érzi ezt a...
a késztetést, hogy ezt a világot jobb helyként hagyjuk itt, mint találtuk.
Nahát.
Ez igazán csodaszép, Ike.
Volt valaha szerelmes?
Nem tudom. Tudja azt biztosan bárki?
Igen. Igen, tudja.
Hát, akkor azt hiszem, azt kell mondjam, nem.
Nem mondhatom, hogy voltam. Talán a családalapítás nem az én örökségem.
Marty, idehallgasson. Az örökségét még létre kell hoznia.
Van rá ideje bőven. Meg kell találnia a megfelelő személyt.
Vagy ha nem, sok más módja van, hogy nyomot hagyjon a világban.
Gondolom.
Ha maga lennék, a maga... vagyonával...
Akkor visszaadnám.
- Kinek? - Másoknak. A világnak.
Alapítványt csinálnék, vagy valami.
Gondoljon csak bele, milyen csodás érzés lehet.
Tudja, sokat gondolkodtam magán, és a...
jelentős anyagi javain az egész Phyllis-ügy után.
Őszinte leszek, nem... nem hiszem, hogy túl vagyok rajta.
Arra gondolok, hogy még mindig szörnyen bánt, hogy hogy lett vége.
Erről már beszéltünk.
Phyllis mérgező volt. Kizsákmányolta.
Egy egész életnyi bizalommal élt vissza.
Helyesen tette, hogy kizárta az életéből.
De nézze, ne bolygassuk a múltat. Nézzünk a jövőbe.
Talán egy alapítvány elindítása
pont az a figyelemelterelés, amire most szüksége van.
Fordítsa a pénzét a világ javára. Micsoda örökség lenne!
Nézze, tetszik, amit mond.
Nagyon is.
Csak... azt se tudnám, hogy fogjak hozzá, tudja, hogy hogy kell egy ilyet elkezdeni.
Igazából nem is olyan bonyolult. Igazság szerint nagyon meg van könnyítve.
Én is tervezem, hogy indítok egyet,
amint be tudok spájzolni egy kis pénzt.
Talán alapíthatnánk egyet együtt.
- Maga és én? - Miért ne?
Jól működünk együtt, nem?
De.
- Tényleg jól. - Igen.
Akkor vágjunk bele. Tudja?
Támogassuk a jó ügyet.
Hagyjunk örökséget.
Rendicsek. Jóváhagyták az adómentességi státuszukat,
és a számla mostantól él.
Akarnak ma kezdő betétet befizetni, uraim?
Így van. 165 000 sékelt.
- Látott már ekkora csekket? - Bankban dolgozom.
- Igen, nem. Persze. Ja. - Ja.
Én fizetem be az induló támogatást.
Én menet közben fogok beleadni.
Igen, nekem nincs családom, úgyhogy valamivel több pénzen ülök.
Ennek itt most születtek ikrei. Kispapariadó.
Ó, öcsém. Én mondom...
- Ikerkakigyárak. - Akar egy tuti tőzsdetippet?
Vegyen Pampers részvényt.
Értem. De ha egyformán hozzáférnek a számlához,
akkor mindkettejüknek be kell fektetni valamennyit.
Mármennyi lehet.
Ja, jó.
Persze.
Mondjuk, 5000?
Bármennyi.
- Kétezer? - Persze.
Kétezer-ötszáz.
Az utolsó ajánlatom.
Uram, saját magával tárgyal. Bármennyi megfelel.
Kétezer-ötszáz. Igen, az jó nekem, tényleg.
A tőkém kissé nehezen mozdítható... jelenleg,
de, tudja, ígérem, hogy a nagyon közeli jövőben megduplázom ezt az összeget.
Megduplázom, Marty.
Dr. Ike, minden oké. Tudom, hogy meg fogja.
Akkor 2500 lesz.
Majd duplázom.
Uraim, mindketten csekkaláírási jogot szeretnének, jól mondom?
Abszolút, igen. Igen, ez egy fifti-fifti társulás.
Hozom a csekkfüzetet.
Tudja, bárcsak többet tudnék beletenni, Marty.
Tudja, ugye?
Amit magától kaptam, azt nem lehet egy csekkfüzetben kifejezni.
Joe, hátul van?
Ike-kal van pár felbecsülhetetlen, az utókornak megőrzendő ereklyénk.
Üdv, segíthetek?
Ó, bocsánat. Joe-ra számítottam.
Hannah vagyok. Joe a szomszédom.
Most kezdtem itt dolgozni. Maguk Joe barátai?
Nem igazán, én csak keretért járok hozzá.
Értem. Hát, ez érthető.
Úgy értem, mégiscsak pont ezért vagyunk itt.
Igen.
Marty vagyok.
- Én Hannah. - Maga már mondta.
Aha. Bocs.
Marty vagyok. Így már kvittek vagyunk.
Köszönöm.
Ez kedves. Oké.
- Akkor, Marty, mit... - Igen.
- Mit tehetek önért? - Semmi extra,
csak ezt a 20-szor 25-ös dokumentumot, meg ezt a két nyugtát kereteztetném.
Mondjuk, lehetne három-négy centis fekete paszpartu, két centis cseresznyekerettel?
Jó ég, maga aztán vágja.
Hát, ha elég sokat élünk,
felszedünk ezt-azt, a negatív lenyomatról és az árnyékoló dobozokról.
Nem, ugyan. Magának egyértelműen jó szeme van.
- Nekem? - Igen, magának.
Nem, akinek itt jó szeme van, az maga.
Szemei, két szeme van.
Ennyi általában a szép szemek száma.
A... megfelelő mennyiségű szemgolyó.
Köszönöm. Azt hiszem.
Igen.
Oké, akkor két nap alatt meg is lesz.
- Jöjjön vissza, csütörtökön találkozunk. - Csütörtök, rendben.
- Csütörtök. Igen. A kedvenc napom. - Csütörtök.
Más néven csü-Thor-tök. A villámlás istene után.
- Thor. - Igen.
- Persze, igen. - Alapjában véve...
Jupiter megfelelője a római istenek között,
de mindegy.
- Jó. Akkor csütörtökön. - Köszönöm. Szuper.
- Kérem. - Rendben.
- Jó estét. Viszlát, Marty. - Viszlát.
KÉPKERETEZŐ
- Lenyűgöző volt, Marty. - Futás!
Badarság volt minden szó, de az, ahogy mondta!
Inkább csak fussunk!
A feromonok csak úgy áradtak magából, Marty.
Áradtak.
Olyan volt, mint egy vadállat. Várjunk, miért futunk?
Nem tudom! Futás!
Terjeszkedik, Marty!
Olyan fáradt vagyok. Miért nem alszanak? Sosem alszanak.
Ki a... Ó, ne.
- Gyere ide, gyere. - Oké.
Jól van. Jól van. Jól van.
Gyere csak.
- Segíthetek? - Bernstein kóser.
Ó, basszus, a kaja.
- Maga rendelte, ugye? - Én, igen.
Ó, elfelejtettem lemondani.
Tudja, az van, hogy az eseményünket nem tartjuk meg ma este.
Ez meg mi?
A hidegtálak a Bernstein kóserből. Elfelejtettem lemondani.
Visszaviheti.
Csak 24 óránál korábbi lemondást fogadunk el.
Mi? Marhaság, nem fogok fizetni érte.
Már kifizette. Leemelték a kártyájáról.
Legyen. Rendben, akkor mégis kérem, de nem azért, mert rám erőlteti.
Hanem mert éhes vagyok.
- De borravaló nincs. - Az benne volt.
Tudja, mit? Pakolja a pultra.
- Kifelé. - Jó étvágyat.
Elaludtak.
Ike, atyaég.
Mi a csodáért rendeltél hidegtálat 50 főre?
Előre meg kellett megrendelnem.
Azt hittem, hogy ma briszt tartunk a körülmetélés után, ennyi.
- Te fiúban reménykedtél? - Mi? Nem. Persze, hogy nem.
Nem, csak fel akartam készülni arra az esetre, ha fiú.
Ó, istenem. Te fiút akartál.
Nem, komolyan. Esküszöm.
Nem.
Én csak...
mindig arról álmodoztam,
hogy briszt tartok a fiamnak.
És meghívunk embereket a zsinagógából, meg a kollégáimat a kórházból.
- Az apámat. - Ike, ne csináld ezt magaddal.
- Mit ne csináljak? - Már te is apa vagy.
Nem kell már lenyűgöznöd.
Oké, több mint 30 éve próbálkozol, és ő...
- Édesem... - Nem. Hagyjuk, kérlek.
Felejtsük el, meg se szólaltam.
Gyere, együnk.
Lehet, hogy túlrendeltem a fehér halat.
Ike, nem hinném, hogy tovább bírom.
Egyszerűen túl sok kettővel. Segítség kell.
Cindy megadta a nevét egy dadának, aki elérhető.
- Fel fogom hívni. - Az nem drága?
Heti 350, hogy rendesen alhassak éjszaka? A dupláját is kifizetném.
Heti 350? Kicsit húzós, nem gondolod?
New Yorkban nincs ehhez elég anyakomplexus.
Szóval te költhetsz hidegtálakra egy meg sem tartott ünnepséghez,
de a feleségedre és a lányaidra nem költesz?
Jaj, ne már, ez teljesen más.
Nincs szükségünk segítségre. Jól megvagyunk.
Te jól megvagy, mert a te mellbimbód nem vérzik,
és sírás nélkül is tudsz vécézni.
Ez övön aluli, Bonnie. Tudod, hogy többet is tennék, ha tudnék.
Hát nem tudsz, és nem is teszel. Én igen, és segítség kell.
Ike, kérlek, te egész nap dolgozol. Nem bírom egyedül.
Ugyan már, édesem. Persze, hogy bírod, szuperanyu vagy.
Oké, legyen.
Nem is tudom, minek vitázunk ezen.
Tudod, mit? Majd fizetem a saját pénzemből.
Atyaég.
Nézze ezt a kétpónemet. Kis angyalok.
- Nem semmi, milyenek. - Ezt nézze, dr. Ike.
Az arca, mintha azt mondaná: „Bocs, lányok. Tejcsárda zárva.”
Maga olyan humoros. Értékes ember.
Amúgy az a lány a keretezőboltban ugyanezt gondolta.
Hát... igen.
Tetszett neki.
Tudom is, miért.
Maga egy igazán kapós agglegény.
Azt mondja ezzel, hogy randira kéne hívnom Hannah-t?
Szerintem tudja a választ erre a kérdésre,
de mára lejárt az időnk.
Oké.
Ó, hé, Marty.
Igen?
Van egy perce egy gyors yaronos dologra?
Igen, persze.
Ezt küldte az egyik egyetemi kollégám.
PEN Gála.
Ez az év egyik legnagyobb jótékonysági eseménye.
Rengeteg pénzt gyűjtenek hihetetlenül jó ügyekért.
Tökéletes alkalom lenne hivatalosan is útjára indítani a Yaron Alapítványt.
- Mit szól? - Ezer dollár egy vacsoráért.
Igen, ez a standard.
Aha. Gondolkodhatok rajta?
Még szép, öregem.
Vagyis, tudja, ez jó módja, hogy visszaadjunk,
de gondolkodjon, amíg csak kell.
Nem erőszak.
Marty, üdv!
- Üdvözlöm. - Boldog csüt-Thor-tököt.
- Szintén boldog csüt-Thor-tököt. - Igen.
Igen.
- Ó, kész vannak a keretei. Úgyhogy... - Ó, oké.
Rögtön jövök.
Itt is vannak.
Ó, nagyon jók.
- Igen? - Tényleg szépek.
Én magam csináltam.
Szép munka, hűha. Mivel tartozom?
- A cég ajándéka. - Tényleg?
Nem.
Az... annyi, mint... 59,95 összesen.
Igen. Bocsánat, nem tudom, miért mondtam.
- Azt hiszem, csak... izgulok. - Maga izgul?
Nekem konkrétan Burger King-es szalvéta van a hónaljamban.
- Fuj, Marty. Csak vicceltem. - Nem.
- Egy kicsit gusztustalan. - Gusztustalan.
Maga miért ideges?
Hát, Hannah, én...
Kérdeznék magától valamit.
- Tessék. - Oké.
Ki vele.
Szokott...
a munkába járáson kívül...
Aha?
Ki szokott járni a házból?
Lakásból. Nem tudom, hol lakik.
Nem tudom, milyen típusú ingatlanban lakik, de...
- Lakásban. Igen. - Kijár onnan?
Néha kijárok.
Akkor...
Igen!
Mi baj?
Új a kávéfőző.
Mi baja volt a Mr. Coffee gépnek?
Semmi. Ez csak Mr. Stevens egyik újítása.
Ó, legalább szánnak valamennyit a finom kávéra is.
Ne, ne, ne, ne, azt ki ne nyisd.
Fehér hal.
Miért? Miért van hal a kávésdobozban?
- Ja, nem tudom. - Jó reggelt, csapat.
- Jó reggelt. - Jó reggelt.
Hogy vagyunk?
Jól. Nagyon jól.
Kóstolták a halat? A Bernstein kóserből van. Szenzációs.
Szerintem én kihagyom.
Inkább valami édeset ennék.
FŐNÖKI CSOKI
Főnöki csoki?
Csoki a főnököknek.
- Vehetek egyet? - Imádja a csokit.
- Főnök itt? - Nem.
Akkor azt hiszem, meg is válaszolta a kérdését, öregem.
Nasi csak a főnököknek. Nem gondolja, hogy ez kissé túlzás?
Hát, sajnálom. Nem az én hatásköröm.
Norman Horowitz nagyon szigorú ezekben a dolgokban.
Ha akarják, beszélhetek vele, szólok egy jó szót. Rám hallgat.
Kedves.
Jól van. Hajrá, csapat.
- Igen. Hajrá. - Igen, hajrá.
Üdv, Marty, páran beszélgettünk, és azon...
Hogy azon gondolkodtunk... Cathy, mondd te.
Meddig lesz nálunk Mr. Stevens?
Amíg szükségünk van rá. Gondoljatok rá értékes forrásként.
Minél tovább van itt, annál jobb mindannyiunknak.
Csak lett itt pár olyan változás...
Megbocsátasz, Bruce? Van egy őrült fontos megbeszélésem.
- De, Marty... - Marty...
Ike. Ó, nem fogja elhinni, mi történt.
Nagyszerű. Beszélhetnénk egy percre?
- Igen, igen, igen. - Bent. Bemegyünk? Igen, jó.
- Nem probléma. - Remek.
Marty, javasolnék valamit, ha benne van, az szuper.
Ha nem, akkor hessentsük is el.
- Oké. - Remek.
Volna itt egy kis munkahelyiség, ami az enyém lehet, amíg itt vagyok?
Mondjuk, egy iroda? Úgy utálok láb alatt lenni.
Persze. Én azt hittem, hogy szívesebben van kint a terepen,
és vegyül az alkalmazottakkal, ilyesmi.
Azóta finomítottam az álláspontomon.
Félő, hogy az emberek összezavarodnak, ha nincs világos hierarchia,
és ettől elveszettnek, bizonytalannak érezhetik magukat.
Érthető valamennyire?
Aha. Igen. Teljesen érthető.
Remek. A dolgozók tisztában vannak a státuszommal,
de ennél kicsit jobban kell látniuk.
Értük lenne, nem értem.
Abszolút. Nem. Azonnal neki is látunk.
Fantasztikus. És most elnézést kell kérnem.
Félbeszakítottam. Mit akart mondani?
Hannah, a keretezőboltos lány.
- Igen? - Randira hívtam.
Marty rohadt menő Markowitz. Olyan büszke vagyok magára!
- Hova viszi? - Jövő héten elmegyünk sétálni.
- Sétálni? Hova sétálni? - Ja. Nem tudom.
Talán egy parkba?
Imádom magát. Tessék.
Ez nagyon édes. Hadd mondjak valamit.
A nők nem akarnak sétálni.
Azt szeretik, ha lenyűgözik őket. Ha leveszik őket a lábukról.
Oké. Akkor hova kéne vinnem?
- Úristen. - Mi az?
Hozza el a PEN Gálára!
Hűha.
Jó ég, Ike, nem is tudom.
Én igen. Tökéletes. Én hozom Bonnie-t. Maga Hannah-t. Dupla randi.
Piszok jól hangzik. Csak... van itt valami.
Négy jegy oda, ahova ezres a beugró.
Már a kettőnél is gondoltam, hogy kissé pénzkidobás.
A jótékonyság nem pénzkidobás.
Ez a PEN Alapítvány, Marty.
A nyomtatott szó demokráciánk legjobb fegyvere a zsarnokság ellen.
Fontos magának a demokrácia, igaz?
Dr. Ike, én...
Esküszöm, hogy imádom a demokráciát,
és rühellem a zsarnokságot.
De, nézze, miért nem megy csak maga és Bonnie?
Nekem nem muszáj.
Mégis, négy jegy?
Nem tűnik úgy, hogy megéri. Ennyi az egész.
Tudja, mit? Lehet, hogy igaza van.
- Négyezer négy emberre kész rablás. - Szerintem is.
Különösen, amikor egy nyolcfős asztal csak 6000.
Az gyakorlatilag olyan, mintha diszkontáron lenne.
Látja? Máris spóroltunk. Intézem a telefonokat.
Oké.
Ó, és ne felejtkezzen meg az irodáról.
Igen. Rendben.
Nem tudom, édesem. Nem vagyok annyira oda érte.
Hogy érted? Ez a PEN Gála.
Hulla vagyok. Pocsékul nézek ki. Egy ruhámba se férek bele.
- Nem hinném, hogy túlzottan élvezném. - Nem élveznéd a PEN Gálát?
Drágám, most szültem, kábé 15 perce.
És most már itt van Anita. Mi másért fizeted?
Miért nem megyünk randizni valahova? Csak mi ketten?
Olyan, mintha soha nem is látnálak.
Bon, pont arra kérlek, hogy menjünk randira.
Ez a PEN Gála, az istenért. Azt hittem, repesni fogsz.
Én nem bolondulok az ilyen rendezvényekért,
mert nem ebbe az énedbe bolondultam bele.
Melyik énembe?
Abba, aki ilyen típusú eseményekkel áll elő.
Abba, amelyik soha nem tudja, mikor telik be a mérték.
Ahogy akarod, Bonnie. De őszintén, nekem...
Gőzöm sincs, hogy miről beszélsz.
Azt hiszem, ide teszem Kirschenbaumot,
távol a zenekartól, és Mitch Rosent meg közelebb.
Így nem halljuk, ahogy rág.
Ha jól tippelek, maga a mosdóhoz közel szeretne ülni?
Igen.
Jól van? Kicsit le van eresztve.
Én csak kicsit ideges vagyok, ennyi.
- A randi miatt? - Igen.
Hé, le fogja nyűgözni.
Valószínűleg ahhoz szokott, hogy a sok tökfej gyorskajáldába cipeli.
Jut eszembe, csekket kéne írnom a PEN Alapítványnak.
- Jó. - Csekkfüzet az irodában?
Aha. Íróasztalfiók.
- Marty. - Aha?
- Beszélhetünk egy percet? - Igen, persze.
Mr. Stevens épp most adta ide
ezeket a számlákat összesen 54 ipari pszichoterápiáról.
Aha. És?
Mit szeretne, mit csináljak velük?
Fizesse ki, nyilván.
Tényleg futja erre?
Igen, futja. Hála Mr. Stevensnek,
a profitunk csúcsot döntött múlt hónapban.
Ahogy a kiadásaink is.
- Mi az, Cathy? - Semmi.
Nézd, Marty. Elismerem, hogy Mr. Stevens adott nekünk pár hasznos tippet,
de tényleg szükségünk van egy teljes állású ipari pszichológusra?
Bruce, ne csináld. Nézz... Nézz körbe, mennyi a változás.
Körbenéztem, és nem rajongok mindegyikért.
Akár elfogadod a változást, akár küzdesz ellene,
- nem akadályozhatod meg. - ...nem akadályozhatod meg.
Igen. Ezt mondja Mr. Stevens.
Én csak attól tartok, hogy a jelenléte elterelő lehet.
Ó, jaj, atya-gatya, Bruce.
Boncoljuk fel ezt egy kicsit.
Belegondoltál te valaha, miért könnyű elterelni a figyelmedet?
Az meg mi?
Ó, az Mr. Stevens új íróasztala. Amish szantálfa.
Szép.
Figyeljetek, Mr. Stevens segíteni jött.
És hogy maradjon.
Úgyhogy szokjatok hozzá.
Oké?
Hajrá.
1983. JÚNIUS
YARON ALAPÍTVÁNY
Nagyon köszönöm.
Üdv!
- Marty. - Hannah.
- Szia. - Szia.
Nagyon csinos vagy.
- Köszönöm. - Igen.
Te olyan vagy, mint James Bond.
Hoztam neked valamit.
Köszönöm. Nagyon... kedves.
Nem kellett volna ajándékot hoznod.
- Nyisd ki. - Oké. Igen.
Nahát, egy képkeret.
- Igen. - Egy képkeret.
Arra gondoltam, mindenki folyton képkeretet kap tőled,
és jó lenne, ha a változatosság kedvéért valaki neked is adna.
Ez olyan...
- Szörnyű ötlet volt. Bocsánat. - Nem, nem volt az.
Nem. Óriási. Nem is tartjuk ezt a fajtát...
- Értem. - ...úgyhogy ez új és érdekes nekem.
- Oké. - Köszönöm. Édes tőled.
- Bemenjünk? - Ó, igen. Menjünk.
Óvatosan.
Éreztem akkor már
Hogy nem fogom megtudni
Hulló levelek az éjben
Ó, még egyet. Nem oda néztem...
Köszönöm, Ms. Fairchild.
Öm, Marty, szóval kik ezek az emberek?
Nem tudom.
- Oké. - Én... Dr. Ike barátai.
Őrület. Rengeteg van neki.
Miért hívod dr. Ike-nak?
Ez olyan becenév, mint a dr. J?
Nem.
- Dinka. - Bocs. Nem tudom.
Nem. Van olyan menő és csodálatraméltó, mint dr. J.
Egyértelmű.
És igazából tényleg elég jól kosarazik.
- De nem, ő igazi doktor. - Ó, és milyen doktor?
Pszichiáter.
És a te pszichiátered?
Bocs. Remélem, nem baj, hogy megkérdeztem.
Nem. Hát...
Igen.
Klassz. Nem, én... Igen.
- Igen. - Oké.
Igen.
Igen. Pszichiáter. Üzleti partner.
Legjobb barát.
Hűha. Ez...
Ez így hogy működik?
Nagyon jól.
- Igen. - Igen.
Ő a művelet agya, én meg olyasmi, mint a...
A mije? A szíve?
Én bankot akartam mondani.
De igen, a szíve is... A szíve is én vagyok. Igen.
Ó, hű, akkor te fizettél itt mindent?
Aha. Igen, a... A Yaron asztalt.
Szívesen.
Üdv.
- Úgy értem, ez egy jó ügyért van. - Igen.
Ügyekért, igazából. Örökség, jótékonyság.
Szerintem a demokrácia is benne van valahol... Hosszú a lista.
Ezzel a szervezettel... Ez az este az emberek javát szolgálja.
Tényleg... Ez egy...
- Ez egy csodás este, szóval igen. - Persze. Igen.
Meleg van itt? Melegnek érzem.
Meleg van, vagy csak én érzem?
Jól vagy?
Igen, igen. Jól vagyok.
PEN GÁLA ALAPÍTVÁNY
Azt hiszem, a vízért nem fizettem külön.
- De azért majd csak jönnek. - Igen.
Úgy szeretem ezt a számot.
- Ó, én is. Olyan jó szám. - Ugye?
Michael McDonaldot totál alulértékelik.
- Igen. - Totál.
Csodás művész.
És végül kénytelen voltam a nejemre mutatni.
Mondom: „Bocs, lányok. Ott a tejcsárda.
- Ez zárva.” - Ó, Ike.
- Menj már. - Ó, milyen tündériek.
- Köszönöm. - Ó, hűha.
És hova külditek őket iskolába? A Ramazba?
Atyaég. Még nem... Alig egy hónaposak.
Egy hónaposak? Hát, be kellett volna adni
az ajánlásaikat a harmadik trimeszterig.
Bonnie-val amúgy már beszéltünk a Ramazról.
- Valójában az első ötben van nálunk. - Hát, ott is a helye. Jó.
Egy kövér csekkel biztosíthatod, hogy jó helyük legyen.
Az sosem árt, ha újra van festve a könyvtár, igaz, Ike?
- Jó meglátás. - Igen.
Elfelejtem folyton
Hogyha hallom én
Hogy neked hazug élet nem kell
Hol rontottuk el
KÖSZÖNJÜK A FŐ TÁMOGATÓINKNAK
YARON ALAPÍTVÁNY
Nem akarnál esetleg, nem is tudom, táncolni?
Ó, nem. Nem. Nem, köszönöm.
Kétballábas vagyok.
Jó. Oké.
Elfelejtem folyton
De ha tennél egy próbát...
- Én örömmel. Igen. - Nem, hagyjuk.
- Ha te nem akarsz... - Nem, én akarok, ha te is.
- Biztos? - Abszolút.
Fizetek minden orvosi költséget a törött lábujjakért.
Oké. Vágjunk bele.
- Remek. - Oké.
Ó, vége lett.
Bakker.
Hát, akkor...
- Azt hiszem, erről lemaradtunk. - Igen.
Üdv, dr. Ike. Visszajött.
Vissza, és éhen halok.
Hallottam, hogy hozzák a főételt. Jó étvágyat mindenkinek.
A szték tányéronként egy ezresembe fájt, úgyhogy remélem, majd megháláljátok.
A következő tárgy a pódiumon minden New York-i szurkoló vágya.
Kapaszkodjanak meg, emberek.
Van egy játékban szerepelt labdánk, amit a Yankee-legenda,
maga Mickey Mantle dedikált.
Marty. Mickey Mantle. Ez egy jel. Gyerekkoromban imádtam Mickey Mantle-t.
De nem imádta mindenki gyerekkorában?
Ma este tényleg a köztudatba hozhatnánk a Yaron Alapítványt.
- Vegyük meg. - Ebben hogy segít egy labdavétel?
Ezzel kitűzzük a zászlót.
Megmutatjuk a világnak, milyen komoly a Yaron segítő szándéka.
Nevet szerezhetnénk magunknak ma este. Velem van?
Magával vagyok. Csináljuk.
Oké, kezdjük a licitet, mondjuk, 500 dollárról?
500 dollárt hallottam?
500.
- Köszönöm, uram. - 750.
750. Köszönöm.
- 1000. - Oké.
1500.
1500. Köszönjük, polgármester úr.
Baszki, ez Koch polgármester. Koch polgármester ellenünk licitál.
- Egyáltalán csinálhat ilyet? - 3000.
Ike, lassítson.
Találhatunk egy olcsóbb labdát is.
Marty, nézzen ránk. Benne vagyunk. Benne vagyunk.
- 3000 először... - 4000-et ajánlok.
4000 Mr. Octobertől.
Az Reggie Jackson?
Minek licitál egy Yankee-labdára?
Yankee-s volt. Nem hagyhatjuk, hogy lenyomjon minket.
- 5000. - 5500.
6000.
Istenem. Mindjárt kiugrik a szívem a helyéről.
7000.
Baszd meg, Andy Warhol. Tuti nem csípi a baseballt.
7500.
- 8000. - Oké. Hát, mi igazán megpróbáltuk.
20 000.
10 000.
- Uram, lefelé nem mehet. - Miért ne? Tízre gondoltunk.
Sajnálom. 20 000. Először.
- Másodszor. - Rendben.
12 000.
20 000.
Eladva a kilences asztalnál ülő úrnak.
A Yaron Alapítványnak.
Ki kér tequilát? Én fizetem.
Ingyenes a bár, uram.
Rendben, akkor csak töltse ki, aztán aki kér, elveszi.
Áruljon el valamit, dr. Herschkopf. Pókerezett valaha?
Hát, ha csak alkalmam volt rá.
Pár sráccal a szervezetből havi egyszer játszunk.
Be akar szállni?
Hát, az attól függ.
Mit szólna, ha a gatyája is rámenne, öregem?
Marty, jól vagy?
Ez sok pénz volt.
Jól vagyok.
- Köszönöm. - Hozhatok neked vizet?
- Nem kérsz vizet? - Nem.
- Kérsz vizet? - Nem, nem, nem. Légyszi.
De kedves tőled.
- Igen. Jól vagyok. - Oké. Oké.
Igazából de. Kérek.
- Oké. Rendben. - Nem baj? Nem gond?
- Máris jövök, oké? - Kösz.
Elnézést, kaphatok egy pohár vizet, kérem?
Hannah! Manna, rohanna.
Dr. Ike.
Vegyen egy tequilát.
Nem is tudom... Nem kérek, köszönöm.
- Igen. Én... - Oké, ahogy tetszik.
Hol van Marty? Nem a táncparketten kéne lenniük? Boogie?
Igen, tudja, igazából... nincs túl jól.
- Úgyhogy viszek neki egy kis vizet... - Jaj, ne. Mi baja?
Hát...
Őszintén szólva, azt hiszem, kissé megijedt,
hogy maga mennyi pénzét elköltötte egy baseball-labdára.
Az ő pénzét?
Szóval ezt mondta?
Hannah, maga nem tudja, miről van szó.
Hol van? Szeretném...
Leült...
- Leült. De... - Mindjárt jövök...
- Én... - Nem, nem.
Taxi... Ta...
Marty! Hová megy? Beszélnünk kell.
Nem vagyok jó formában, Ike.
Elintézné, hogy Hannah épségben hazajusson?
- Jól van, haver? - Igen, igen, igen.
Csak a szokásos pánikroham. Haza kell jutnom. Elmúlik.
- Nem engedhetem el egyedül, Marty. - Ne, ne, ne.
- Nincs jól. - Nem akarok felhajtást.
- Szerintem kórházba kéne mennünk. - Ne. Ne, ne, ne.
- De. - Csak kicsit szédelgek,
- és nem kapok levegőt... - Figyeljen rám.
- ...szorít a mellkasom. - Figyeljen.
Szerintem lehet, hogy szívrohama van.
Menjen vissza, és érezze jól magát.
- Nem. Jöjjön. - Nem akarom, hogy bárki...
Bevisszük szépen a kórházba.
Bemegyünk a kórházba.
Ez az.
Rendbe fog jönni.
Igen, igen. Semmi baj.
Nyugalom. Rendbe fog jönni. Minden rendben lesz. Ne, ne, ne. Minden rendben.
Nyugalom. Csak lélegezzen.
Hagyhatok neki üzenetet ebben a sima borítékban, hogy: „Neked kampec, lúzer.”
Az a szebb módja.
Vagy...
Hogy van a kedvenc betegem?
JOBBULÁST
- Dr. Ike. Megint bejött. - Persze.
Aggódom magáért.
Elkényeztet. Nézzenek oda. Klasszak.
Ez a legkevesebb, amit tehetek.
Ó, Marty...
Bocsánatkéréssel tartozom.
Sajnálom, hogy elszaladt velem a ló este az aukción.
Viccel, dr. Ike? Megmentette az életemet.
- Marty, kérem. - Nem, komolyan mondom.
Ha beszállok abba a taxiba, és hazamegyek...
akkor lehet...
És nem lett volna ott senki, hogy megtaláljon.
Macskák ették volna az arcomat.
- Magának nincs macskája. - Nincs, tudom.
Annyi, hogy maga nélkül...
Hé.
Itt vagyok.
Mindig itt leszek.
Vigyázok magára.
Köszönöm.
Oké.
Jobb lesz, ha hagyom pihenni.
Jövő héten látom a terápián?
Alig várom.
Az Hannah-tól van. Hát nem kedves?
Nagyon kedves.
Maga szerint olyan „jobbulást” virág,
vagy „hívj el még egy randira” virág?
Nehéz lenne megmondani.
Úgy éreztem, elszúrtam tegnap este. Elszúrtam?
Remélem, nem szúrtam el, mert őrültségnek hangozhat, de lehet a dolognak jövője.
Ahogy maga mondta, talán még hagyhatok örökséget.
Marty, ez csak egyetlen randi volt.
Talán nem kéne ennyire előreszaladni.
Nem. Nem, tudom. Én csak...
Nagyon kedvelem,
és nem tudom, hogy ő hogy érez irántam.
Akarja, hogy beszéljek vele?
Megtenné értem, dr. Ike?
Persze. Bármit megtennék magáért.
Klassz.
- Ike. - Hannah.
Üdv. Hogy van Marty?
Jobban. Sokkal jobban.
Remek.
Igen, alaposan ránk ijesztett, nem igaz?
Igen, alaposan...
- Igen. - Igen.
Örülök, hogy jól van.
Hát, magunk között szólva...
Pocsékul érzem magam amiatt, ami történt vele.
Magamat okolom.
- Igazán? - Igen.
Mint pszichológusa és barátja,
nem szabadott volna ennyire nyomulnom.
Nem egészséges ember.
Nézze, Hannah.
Érdekli Marty sorsa?
Hát, igen, persze.
És a legjobbat akarja neki?
- Igen. - Jó, jó.
Én is.
És higgye el, ez nekem ugyanolyan csalódás, mint magának.
De szerintem kutyakötelességünk azt tenni, ami a legjobb Martynak,
bármilyen fájdalmas is.
Érti, mit akarok mondani?
Milyen napod volt, édes?
Szia, hosszú.
Maradt még abból a pastramiból, vagy Anita betolta?
Újra mondom, beszél angolul, és remek a hallása.
Fel se vedd.
Amellett annyi kaját rendeltél, hogy a lányok érettségi bankettjére is jut még.
Ha már itt tartunk, épp most tettem be őket a Ramaz iskolába.
Minden el van simítva.
A Ramazba? Hogy sikerült elintézned?
Mondjuk úgy, hogy egy nagyvonalú adománnyal.
Ike. Édesem, mekkorával?
Bárcsak előbb megbeszéltük volna.
Nyugi. A saját pénzemből ment.
A feliratot fordította: Speier Dávid