Hei.
Så...
Hvordan var bar mitzvahen?
Super. Ja. Du gikk glipp av en hyggelig kveld.
Vel, det gjorde du også.
Jeg svidde ikke kotelettene.
En ekstra fin kveld.
- Så du klarte haftarahen? - Ja.
Og horaen?
Ja. Det var fantastisk.
Det skulle jeg gjerne ha sett.
Kanskje jeg burde kommet.
Unnskyld. Jeg føler at jeg bare tar feil valg for tiden.
Du, du.
- Hva er det? - Det er Daniel.
Han har hyret en blodsugeradvokat
som bare vil loppe meg for alt jeg har.
En fyr han har spilt squash med, som er partner i et stort firma.
Vet du hvor jeg fant advokaten min? På en bussreklame!
Jeg trodde vi kunne bli enige, som voksne mennesker.
Men du kjenner Daniel. Han skal alltid konkurrere.
Så jeg må finne noen.
En som er dyktig. Og det er dyrt.
Akkurat.
Unnskyld, Marty.
Jeg vet jeg sa at forrige gang var den siste.
Det går fint.
Vi må få ordnet opp for deg.
Bare si ifra. Jeg ringer Irving. Han hjelper oss sikkert gjerne.
Takk.
Det går bra.
Det kommer til å ordne seg.
BASERT PÅ PODKASTEN FRA WONDERY OG BLOOMBERG
Det går fint.
Jobben er fin.
Jeg mener, jeg har krevd inn mange ubetalte regninger i det siste.
Og det er tungt, siden de fleste kundene er venner av familien.
- Jeg slet med det samme selv. - Gjorde du?
Klart.
Du kan ikke være terapeut og så plutselig bli pengeinnkrever.
Så nå sender jeg bare et brev fra advokaten min Marshall Feldhammer.
Han studerte juss mens han satt inne for drap.
Oi.
Så bra at han klare å forbedre seg.
Og så bra at du gir en som ham, en sjanse.
- Vel, han fins ikke. - Ikke?
Han er oppdiktet. Mitt alter ego. Det er ingen som vet det.
Men du kan vedde på at de betaler når Marshall skriver brev.
Oi.
Vet du, jeg hadde en fantasivenn, Norman Horowitz,
- da jeg var liten. - Bra navn.
Han forsvant etter å ha tegnet
veldig detaljerte kjønnsorganer på mine foreldres gardiner.
Men kanskje han kan bli min Marshall Feldhammer.
Ja, hvorfor ikke?
Vi bør nok ta en prat om det med kjønnsorganene.
Hvordan går det med Phyllis?
Med Phyllis?
Fint.
Vet du hva jeg blir litt lei av å høre deg si, Marty?
"Fint".
Alt er ikke fint.
Vet du, det er helt greit at ting ikke er greit.
Så hvordan har du det egentlig?
Ærlig talt, så går det...
Jeg...
Greit, ny regel.
Hver gang du sier F-ordet, kommer jeg til å gi deg bot.
Vet du hva? Se.
Her.
Jeg sa det selv.
Her er en dollar.
Jeg forstår.
Jeg ble glad for at Phyllis kom og skværet opp.
- Det ble jeg. - Ja.
Men...
Nå er jeg bare litt bekymret for...
...noen økonomigreier.
- Har du problemer? - Nei da.
Det er Phyllis.
Jeg må åpne fondet for henne.
Og jeg hjelper henne så gjerne. Virkelig.
- Hvorfor må det være deg? - Pappa gjorde meg til forvalter.
For jeg er mer forsiktig.
Med penger, altså.
Og kontoen er... Den er ment for krisetilfeller.
Og Phyllis har hatt...
Hun har hatt mange kriser.
Forretninger som går på dunken og trenger krisehjelp.
- Og ideer det ikke har blitt noe av. - Jeg forstår.
Og det er ikke ubegrenset med penger. De skal vare livet ut.
Og AFC gir jo ikke noe enormt overskudd.
- Heller det motsatte. - Hva trenger hun penger til?
Skilsmissen.
- Nå forstår jeg hva som plager deg. - Hva?
Kom hun for å be om unnskyldning?
Eller kom hun fordi hun trengte penger?
Jeg må jo tro på at hun kom...
Du kan ikke legge til rette for usunn atferd.
- Like mye for hennes skyld som for din. - Hun er den eneste familien jeg har.
Ja. Og skal si hun er mye familie.
Hva mener du?
Hun er søsteren din.
Men du vil at hun skal ha rollen som forelder.
Og du er broren hennes.
Men hun vil at du skal ha rollen som ektemann.
Det er...
Det er en usunn dynamikk.
Ja, jeg har aldri tenkt på det på den måten.
Det ser ut til at vi må avslutte her,
men jeg vil gjerne snakke mer om disse søskengreiene neste gang, OK?
- Klart. Takk, dr. Ike. - OK.
Forresten, jeg har kanskje en kunde til deg.
Jaså?
En av pasientene mine er produsent på Broadway. Og han trenger tekstiler.
Vel, det høres ut som en flott mulighet. Takk.
Jeg bare... Jeg tror ikke jeg kan klare noe så stort.
Du bestemmer.
Jeg serverer muligheter, ikke resultater.
Du nevnte at AFC hadde det stritt, så kanskje du må ta en utfordring.
Strekk deg litt lenger.
Ikke mer av at alt bare er fint.
- Marty? Marty Markowitz? - Ja.
Hopp opp, så tar vi en prat. En mye enklere vei å gå enn via Juilliard.
Du store.
Så du er Ikes fyr?
Ja.
Fantastisk terapeut. Hjalp meg gjennom to skilsmisser.
Jeg satser på en tredje snart.
Vi setter opp Jesus Christ Superstar. Kjenner du til den?
Har aldri møtt ham, men jeg kjenner til arbeidet hans.
Så, regissøren har en visjon
- om at bakteppet skal skimre og glitre. - OK.
Og lede messias opp til himmelen. Men la meg bare få si
at regissøren slett ikke er billig.
Så paradisets portal kan ikke koste for mye.
Jeg forstår.
Men jeg må være ærlig. Vi har aldri hatt et så stort oppdrag før.
Hvorfor sendte Ike deg, hvis du ikke kan gjøre jobben?
Jeg sa vi aldri hadde gjort det, ikke at vi ikke kan.
Vi utvider kundekretsen om dagen.
Ja, jeg vil ikke være prøvekanin.
- Beklager at du måtte reise så langt. - Jeg skal si deg en ting, Benny.
Du sa "kanin".
Jeg hadde en lang kanin-fase i skoletiden.
Faktisk.
Og det er helt fantastiske skapninger.
De fleste kan bare drømme om en tilværelse som kanin.
La meg høre med teamet mitt.
Og så tar vi kontakt. Vi kan sikkert hjelpe deg.
-Det tror jeg ikke vi kan. - Kom igjen, la oss tenke.
Utenfor boksen, ikke sant?
Dette er en stor sjanse for oss. Det er spennende.
Hvordan skal vi få tak i så mye tekstiler?
Kom igjen, Bruce. Vi må da ha en leverandør som kan levere så mye.
Ja da, Marty. Men så mye tekstiler...
Det er snakk om 20 000.
- Sier du det? Og så impregnering... - Det er 20% til.
OK. Hvem har forslag til hvordan vi kan redusere kostnadene?
- Bruce. - Jeg hadde ikke hånden oppe.
Det går bra. Ingen ideer er dårlige. Vi leker oss bare.
Bare si det dere kommer på.
Vær så snill. Bare...
Kan noen komme med en dårlig idé, så vi kommer i gang?
- Jeg vil gjerne høre en dårlig idé. - Hva om vi brukte...
...aluminiumsfolie?
Bruce, hva faen er det du snakker om?
- Du ba om en dårlig idé. - OK, beklager.
Cathy, hva er det første du kommer på?
Ikke tenk.
Fondue.
Akkurat. Prøv igjen.
Bare kom med det. Ikke tenk.
Fondue. Beklager.
Ja vel. Dette er det mest mislykkede møtet vi noen gang har hatt.
Jeg vil bare ha protokollført det.
Jeg klarte ikke å motivere dem. De fant bare grunner til å droppe det.
- Du virker irritert. - Det går fint.
Jeg har bare 20, så...
Jeg glemmer å veksle.
Prøv igjen.
Jeg er irritert. Du har rett.
Vi har fått en stor mulighet takket være deg, og...
Men de er bare negative.
Når det gjelder slike hindre, kan du velge.
Du kan se på det som et problem...
- Eller som en gave. - Jaha.
De er enten snublesteiner eller trappetrinn.
Ja.
For et hinder tvinger deg til å tilpasse deg, lære og forandre deg.
Ja. Nettopp.
Vet du, når du snakker sånn,
blir jeg inspirert. Føler jeg kan klare hva som helst.
Har du noen gang vurdert, og jeg vet ikke engang hva man kaller det,
men å begynne med bedriftspsykologi?
- Hva mener du? - Staben min henger igjen i fortiden.
Kanskje du kan motivere dem?
Vise dem hvordan de skal utfordre seg selv.
Lære dem å nå litt lenger.
Jeg har aldri gjort noe sånt før.
Vel, er det et hinder eller en gave?
Takk, takk. Det er en ære å være her.
Jeg heter Isaac Stevens.
Marty ga meg denne.
AFCs håndbok for ansatte. Jeg går ut ifra at alle har lest den.
- Nei. - Ja.
Nei.
- Ja. - Jeg leste den i går.
Og det er god lesning.
Kan jeg få komme med et lite forslag?
Blås i fortiden. Fremtiden begynner nå.
I dag skal vi snakke om innstilling.
For å forandre verden må vi forandre
- hvordan vi ser på verden. - Marty?
- Marty! - Er dere med?
Å, herregud. Han advokaten tok meg på rumpa tre ganger.
Beklager.
- Her. - Jeg visste ikke...
- Hei. - Nei da.
- Unnskyld. - Bare kom inn. Vi har workshop.
Har vi?
Cathy? Hvordan får du en blomst til å vokse?
Jeg gjør sjelden det.
- Hva ler dere av? Jeg gjør ikke det. - Cathy.
- Hvem er han fyren? - Marty sier han er bedriftspsykolog.
- Og da dør den? - Ja.
Så alt i hele verden er som den blomsten.
Hvis vi ikke vokser og blomstrer, dør vi. Det er bare to valg.
Så opp med en hånd.
Hvem vil leve?
Hvem vil ha vennskap som lever og blomstrer?
Hvem vil ha en karriere som lever og blomstrer?
Hvem vil ha en tilværelse som lever og blomstrer?
- Marty, kan jeg få snakke litt med deg? - Ikke nå.
Phyllis.
Leve og blomstre?
- Hva? - Leve og blomstre?
Jeg er med.
Vær så snill.
La oss bruke tankens ubegrensede potensial
når vi nå skal snakke om det nye oppdraget. Marty?
OK, så vi må finne en løsning i løpet av dagen,
så vi kan legge inn et anbud på bakteppet uten å blakke oss helt.
- Noen forslag? - Aner ikke.
Husk at vi begynner med å bryte problemet ned i mindre deler.
Vi kan dele opp prisen for å produsere teppet?
Elsker det. Pass opp for Bruce, han er i siget.
Materialene koster $20 000.
Men det er før impregnering...
- Noen som hørte det jeg hørte? - En "men"-setning.
Sa jeg det?
Det gjorde du. Beklager, Marty.
Selv sjefen må passe seg for dem.
- Ja da. - Du må ta din straff, min venn.
Jeg betaler boten.
Beklager "men"-setningen, dere. La meg omformulere.
Impregneringen er en stor del av kostnaden.
Så hvilke behandlinger gjør vi?
Det er hygiene og brannimpregnering. Og så er det arbeidstimer.
Brannimpregnering?
Hvor ofte tar disse greiene egentlig fyr?
Ikke særlig ofte. Egentlig trengs ikke brannimpregneringen.
Faren for at noe skal ta fyr er svært liten.
Det er på grunn av impregneringen.
Phyllis, har du hørt uttrykket: "Våte gater gir regn"?
Har du hørt uttrykket: "Uaktsomt drap"?
- Vi vil løse problemer, ikke skape nye. - Men forskriftene krever impregnering.
- Phyllis! - Jeg orker ikke det "men"-pisset.
Legg en dollar i glasset.
- Men forskriftene... - Enda en! To tett i tett.
Jeg betaler, Phyll.
Ja vel. Hva må vi spørre oss selv om?
Tenk på workshopen. Har vi noen alkymister her?
Vi må spørre oss selv hvordan vi skal gjøre hinderet til en gave.
Fulltreffer.
- Dette er galskap. - Hvordan kan vi gjøre det?
Det må impregneres, siden det henger rett ved de varme lampene.
Eller egentlig bare den øverste delen.
Kanskje vi bare kan impregnere den øverste delen,
som er den eneste delen som faktisk kan ta fyr.
Vet du hva du gjør nå?
- Nei. - Du ser det ikke?
Noen av dere som ser hva han gjør?
- Nei. - Nei.
Du tenker med ubegrenset potensial. Det er det du gjør.
Tenker med ubegrenset potensial.
Det er helt sykt.
Dere kan ikke bare impregnere den øverste delen og si at det holder.
Det syke er at ingen har tenkt på dette før.
Det er derfor han er sjefen.
Perfekt!
Ta en pause. Det har dere fortjent.
Jeg er så oppglødd.
Er du?
- Er du oppglødd? - Enormt.
- Vi skal til Broadway, baby. - Marty, er det Ike?
Er det dr. Ike?
Hva gjør han her?
Hjelper oss. Hva tror du?
Han har hjulpet meg masse. Så jeg tenkte han kunne hjelpe alle sammen.
Har han lov til å gjøre noe sånt?
Han utretter mirakler. Han har forandret livet mitt.
- Han har forandret meg. - Det var ikke det jeg ville.
Men det ville jeg.
Jeg likte ikke gamle Marty. Han var så mislykket.
Det at vi to kan stå her å krangle nå, uten at jeg får diaré.
- Det er en seier. - Men jeg var glad i gamle Marty.
Ingen men. Ingen men.
Gamle Marty var ikke lykkelig.
Phyll, jeg kan fremdeles være meg selv.
Men være sterk, selvsikker.
Være en mann.
Det har dr. Ike lært meg.
Tror du virkelig på dette tullet?
Jeg vet bare at dr. Ike gjør meg lykkelig. Det gjør ikke denne samtalen.
Etter at han dukket opp, har vi bare kranglet.
Så slutt å krangle. Gi ham en sjanse.
Jeg skal prøve. Jeg prøver, mener jeg.
Ja. OK.
For en dag. Det var helt fantastisk. Så gøy. Så spennende.
- Så flott, elskling. - Jeg elsker jobben min.
Men man kan ikke løse noens morsbinding på noen få timer.
Men her brettet vi opp ermene, fant en løsning, og nå blir det Broadway.
- Høres ut som du reddet dagen. - Ja.
- Og jeg tjente godt på det. - Jaså?
Ja. Marty betaler for hele kurset og alle avtalene jeg avlyste for å få det til.
Oi. Er det egentlig greit?
Jeg mener, er det lov?
Vel, jeg gjorde jo jobben.
- Ja da. Det virker bare... - Det er pussig.
Å hjelpe andre fikk meg til å tenke på mitt eget potensial.
Alt jeg vil gjøre.
Men du er jo så flink til det du gjør.
Ja, men jeg vil gjøre mer.
Jeg vil skrive bøker, undervise, starte eget firma.
Jeg sier til Marty at han må ta utfordringer.
Strekke seg lenger. Jeg burde følge mine egne råd.
Oi.
Jeg mener, dette er jo fantastisk.
For jeg har faktisk tenkt på å begynne å studere igjen.
Så kanskje jeg skal hente søknadspapirer i morgen.
Elskling, det koster penger. Det gir ingen inntekt.
Jeg vet det. Men jeg utfordrer meg selv.
Du er morsom.
Hvorfor føler du deg så truet av at jeg setter egne mål?
Jeg føler meg ikke truet.
- Nei, det er sjarmerende. - Ja vel.
- God natt, Ike. Jeg legger meg. - Nei, nei.
- Ikke vær sånn. - Hvordan da?
- Liksom... - Trett?
OK.
Du vet at jeg syns du er smart og pen.
Og at du er lykkelig betyr mer enn alt annet.
Jaså?
Jeg tror dette kan bli en spennende tid for oss.
Ja.
Ja, nei. Jeg også.
Min lille shaina maidel. Min lille...
Vil du høre AFC-foredraget?
- Nå? - Ja. Det tar bare 40 minutter.
Ja.
Takk for at du tok deg tid.
Ingen årsak.
Marty vet ikke at jeg er her. Jeg vil helst holde det for meg selv.
Klart. Hva var det du ville snakke om?
Det vet vi vel, begge to.
Marty.
Ja da. Du kommer til å synes jeg er overbeskyttende.
- Jeg kaller ham mitt fjerde barn. - Men han er ikke noe barn.
Og han er ikke ditt barn. Han er en voksen mann.
Kanskje du ikke har nok tro på ham.
Kanskje ikke. Men jeg vet forskjell på rett og galt.
Og en terapeut som har bar mitzvah for en pasient, er ikke normalt.
Og en terapeut på pasientens arbeidsplass er heller ikke normalt.
Det må finnes grenser.
Sier hun som ringer rabbineren min og kommer hit for å snoke.
Hvor er grensene der?
Vet du... Jeg er faktisk glad du kom, Phyllis.
For du er bekymret for broren din, men jeg er bekymret for deg.
- Meg? - Ja, deg.
Du har mistet begge foreldrene dine. Du skal skilles.
Og likevel sitter du her fordi du er bekymret for Marty.
Da lurer jeg på hvem som tar seg av Phyllis.
Hvem tar seg av Phyllis?
Kan du ikke for en gangs skyld sette deg selv først?
Noe sier meg at du ikke får snakke om deg selv så veldig ofte.
Det er sant. Jeg får ikke det.
Så nå glemmer vi Marty. Og så snakker vi om deg.
Hva heter eksmannen din?
Daniel.
Daniel? OK. Får jeg lov til å omtale ham som kødden?
Det får du.
Så hva er det med kødden?
Du vet...
Jeg tok meg av foreldrene hans.
Jeg ga ham en familie.
Jeg ofret alt for ham, mitt eget firma gikk på dunken,
og så snart han får den minste lille fremgang,
blir han sammen med et kvinnemenneske som jobber for ham.
- Det må være vondt for deg. - Det er det.
Du blir ikke satt nok pris på.
- Nemlig. - Hva med dine ønsker?
Ditt potensial?
- Eller har du bare tatt deg av alle andre? - Nettopp!
Jeg syns du er tapper, Phyllis.
Takk.
Og jeg ser hvor sterk du er.
Takk, dr. Herschkopf.
Få høre. Hva slags forhold hadde du til din far?
Han var ganske streng.
Strengere enn mot Marty?
Jeg trodde vi ikke skulle snakke om Marty.
- Bare når det er relevant. - OK, OK.
Marty var gullgutten.
Han slapp unna med alt mulig.
Men jeg...
Jeg vet ikke, vi...
Jeg klarte aldri å leve opp til min fars forventninger.
Så du har brukt hele livet på å gjøre andre til lags
fordi faren din aldri ble fornøyd?
Kanskje.
Ja, det virker jo logisk.
Du er veldig observant.
Jeg ser bare et mønster.
Takk.
Den gode nyheten er at det å se mønsteret er første steg mot forandring.
Du trenger ikke å være mor for broren din, ikke for foreldrene dine
og ikke for kødden. Du kan endelig få være deg selv.
- Hvordan høres det ut? - Jeg må si at det høres bra ut.
Mamma og pappa lever ikke lenger, Marty blir endelig voksen,
du trenger ikke å tenke på alle køddens behov,
eller skrive utallige dødsdømte forretningsplaner for å vise at du duger.
Vent, hva?
Hva?
Nei, hva sa du nå?
- Du kan blåse i alle køddens behov... - Nei, etter det.
Du trenger ikke å bekymre deg for forretningene.
- Det har jeg ikke sagt noe om. - Du...
Nei, jeg sa at jeg startet...
Jeg startet for meg selv, men jeg sa ikke...
- Hvem har fortalt det? - Du.
Nei. Var det Marty som sa det?
Hør her. Poenget er at du endelig er fri til å gjøre...
Nei, poenget er at dette ikke føles riktig.
Vent litt. Du, vi gjorde jo fremskritt.
- Sett deg ned igjen. - Takk, doktor.
Pent av deg å ta imot meg.
Og jeg er takknemlig for at du har hjulpet broren min.
Hva er problemet, Phyllis?
For det virker som du har et problem med meg.
Du er en hyggelig fyr og en flink terapeut.
Og jeg er ikke like smart som deg, eller like høyt utdannet.
Men gode instinkter har jeg. Og jeg stoler ikke på deg, dr. Herschkopf.
Så bare pass deg.
For jeg følger med.
Det ser flott ut. Takk for godt arbeid.
- Hei, dr. Ike. - Hei, Marty.
Hva syns du?
- Det ser helt fantastisk ut. - Ja, ikke sant? Takket være deg.
Vi har hatt imponerende fremgang.
Så synd at det må ta slutt.
Søsteren din var innom meg.
- Hva? - Phyllis kom innom kontoret.
Jeg forstår ikke hva du sier.
Phyllis?
Dama har en personlig vendetta mot meg.
Det er jo ikke sant. Det var jo hennes forslag at jeg skulle gå i terapi.
- Det sa jeg, jo. - Fordi hun vil at du skal fungere.
Hun vil ha penger av deg, du skal passe barna hennes...
Når skal du sette foten ned? Ingen av dere kan vokse før du klarer det.
Du finner ingen å gifte deg med, når hun oppfører seg som kona di.
Jeg beklager, Marty.
- Jeg kan ikke jobbe sånn. Jeg slutter. - Nei, ikke si sånt.
Jeg vil behandle deg, Marty.
- Jeg vil hjelpe. - Du hjelper meg, jo.
Men jeg finner meg ikke i sånt tull.
- Det er en "men"-setning. - Noen ganger trenger vi dem.
De fungerer som grenser.
Dr. Ike, jeg skal snakke med henne. Hun har det bare ikke så bra nå.
Og hun vil dra deg ned også.
Hun vil at du skal leve i fortiden.
Marty, du har gjort så store fremskritt.
Du står ved starten av noe vakkert.
Jeg er lei for at vi ikke får fullført arbeidet.
Dr. Ike. Vær så snill.
Hygg deg på premieren.
Og si til søsteren din at hun vinner.
- Hun kan få deg. - Hør på meg...
Jeg trenger deg. Jeg vil ikke velge mellom dere.
Jeg ville aldri gått mellom en bror og en søster.
Ikke engang når den ene ødelegger den andre.
Lykke til, Marty.
Beklager, Irving. Marty er alltid presis ellers.
- Nei, nei, Phyllis. Ingen fare. - OK.
Du kan jo fortelle hva vi skal gjøre i dag.
Jeg trenger å overføre penger fra fondet til min private konto.
Og det litt kvikt.
Ellers må jeg selge ungene til sigøynere.
- Vent, hva? - Det er bare et uttrykk, vennen.
- Jeg hjelper gjerne til. - Takk.
Så for å overføre penger må du fylle ut et skjema.
Skriv under, og så må Marty skrive under på det andre.
OK, flott. Vel, han kommer nok snart. Jeg...
OK.
Kanskje du kan slutte å henge over meg? Gå til de andre ungene.
Jeg blir nervøs. Sett deg ned, vær så snill.
Marty?
Unnskyld meg.
Hvor har du vært?
Og hvor har du vært?
Jeg ventet på deg hos advokaten.
Og før det? Du var hos dr. Ike.
Ser du?
Han fortalte det. Jeg sa at han ikke fikk si noe.
- Det var en test, og han strøk. - Du må begynne å behandle meg med respekt.
Hør her, Marty.
Jeg skjønner deg godt. Han var veldig hyggelig i terapitimen.
Men han har ingen grenser, og jeg stoler ikke på ham.
Vel, du er jo ikke så flink til å vurdere menn.
Jeg orker ikke tullet ditt nå.
Og jeg orker ikke at du bestandig skal dra meg ned
og holde meg fanget i fortiden.
Ikke vær en kødd. Åpne fondet, så jeg kan bli kvitt den andre kødden i livet mitt.
Nei, det skjer ikke. Jeg må slutte å degge for deg.
Hva snakker du om? Det er mine penger.
Ingen av oss kan fortsette å vokse hvis jeg bestandig lar deg få viljen din.
- Det der er hans ord. - Mamma og pappa ga meg ansvaret.
Og hvis jeg bare fortsetter å gi deg penger, lærer du aldri.
Så ja, jeg må slutte å degge for deg.
Nå er det ikke du som snakker. Det er dr. Dust.
Nei, dette er meg som forteller deg
at dette forholdet ikke har sunne grenser.
Hva er det du snakker om? Sunne grenser?
Psykologen din holdt kurs på kontoret ditt, Marty!
Det var du som ringte rabbineren før bar mitzvahen min!
-Å, herregud. - Du behandler meg som et barn.
Ja, tenk om du skulle følt deg som et barn på din egen bar mitzvah.
Og så går du til terapeuten min?
Hvordan våger du å nekte meg mine egne penger, bare fordi terapeuten din sa det?
Dette er min avgjørelse.
Det tror du sikkert, Marty. For han har tatt bolig i hodet ditt!
Så når jeg sier dette, håper jeg dere hører meg begge to.
Marty? Ike?
Faen ta dere!
Hei.
Hei, Bonnie. Så hyggelig å se deg.
I like måte. Går det bra? Du ser litt blek ut.
Tøff dag.
- Sett deg inn. - OK. Ja vel.
Vet du hvor stolt jeg er av deg?
Du satte grenser, du utfordret deg selv, og se hva du har fått til.
Takk, dr. Ike. Det varmer.
Sjekk det bakteppet. Det er bakteppet vårt.
De ser på bakteppet vårt!
- Ja. - Draperingen er så flott.
Nydelig.
Har hun et lys i hånden?
Du fortalte vel at du begrenset brannimpregneringen?
Nei, jeg sa bare at det var helt spesielle tepper til et helt spesielt show.
Det går sikkert fint.
Ja. Ikke sant?
Han ligner faktisk på Jesus.
- Vent, her kommer det et lys til. - Ja. Ja.
Nå er det tre levende lys der oppe.
Ja, nå er det tre stykker. Litt for nærme tekstilene, syns jeg.
- Ja, skulle ønske de gikk litt frem. - Ja.
- Litt lenger frem... - Ville vært bedre.
Hva er...
Jøss, så mange lys.
Dette er ikke historisk korrekt. De hadde ikke stearinlys den gangen.
Å, gud. Er det en fakkel?
Er de ekte flammer, eller bare teaterflammer?
Hva faen er teaterflammer?
- Som en luau. - Eller et Ku Klux Klan-møte.
Jesus er så myk.
Kan du lukte røyk?
- Ja. - Jeg kjenner røyklukt.
Kjenner dere røyklukt?
Ikke?
Herregud, ikke løp!
Jeg tror jeg kaster opp.
Vi kommer til å ha full fyr her...
Noen må løse ut brannalarmen.
- Ja. Gjør det. - Jeg løser ut brannalarmen.
Løs ut alarmen.
- Gjør det. - Jeg løser ut brannalarmen.
OK. OK. OK.
Hei. Hei, Don.
- Er Marty her? - Han er ute.
- Ute? - Han gikk for en stund siden.
OK. Han kommer vel snart. Jeg venter bare.
- Bare gå opp. - OK.
Det var to forskjellige som skrøt av bakteppet.
Det er som en drøm.
Det var et flott teppe.
Nå får du flere kunder.
Herregud. Kode rød.
Er det Raul Julia som står der?
Klokken fem.
Det tror jeg det er.
Ike, jeg er litt trett. Skal vi dra hjem?
Hjem? Det er jo premiere.
Mannen din er Broadways konge. Natten er ennå ung.
Det er Raul Julia.
OK. Jeg kan ta en drosje, og dere gutter kan bli her og more dere.
- Det har dere fortjent. - Ja vel.
- Godt jobbet. - Takk, Bonnie. God natt.
- Marty. - Hva?
Ta bilde av meg, men få med Raul også.
OK.
Ett skritt til høyre.
Ja.
Museskritt.
Ja. Bra.
- Fikk du tatt det? -Å, jeg fikk det.
- Perfekt. - For en kveld!
- Fantastisk. - Du tok utfordringen. Bra, Marty.
Nei, dette er takket være deg.
Å, nei, nei, nei. Du våger ikke å gi fra deg æren.
Du skal være stolt av deg selv. Jeg er stolt.
Jeg mener, jeg kan aldri få takket deg nok.
Nei da.
Hvis ikke...
Kunne du tenkt deg å begynne hos AFC?
Som rådgiver på fulltid?
Mener du alvor?
Ja. Jeg ville aldri vært her uten deg.
Se hva vi kan få til sammen.
Vel, la meg tenke... OK.
Jeg trodde du skulle si nei.
Nei, jeg syns det er helt nydelig.
Stilig.
- Jeg mener... - For en kveld.
- Den blir bare bedre og bedre. - Og bedre.
Jeg er sikker på at jeg så Daniel J. Travanti i baren.
-Hill Street? - Hill Street.
Kom. Vi tar bilde av med ham.
Hallo?
Faen. Faen.
HVA SIER DU OM Å GÅ OVER GRENSEN NÅ?
Å, gud!
- Hallo? - Dr. Ike, det er Marty.
Det er krise.
Å, kompis, klokken er to på natten.
-Vi tar det på kontoret. - Jeg har blitt ranet.
Av Phyllis.
Hva?
Hva stjal hun?
Smykkene. Vel, smykkene vi arvet etter foreldrene våre.
Jeg vet ikke hvor mye. Sikkert...
De er sikkert verd en halv million.
Hallo?
Vi må møtes i morgen og ha en krisetime.
-Vi trenger en verdivurdering. - Nei, nei.
Jeg må ut til huset i Hamptons.
Det er masse verdisaker der, som Phyllis kanskje er og henter nå.
Og så er det kontoene i Zürich, selvsagt.
Og obligasjonene. Å, gud.
Jeg tror jeg besvimer.
- Politiet sa de skulle dra dit i morgen. -Marty, slutt.
Du må passe på eiendelene dine. Det står for mye på spill.
Du må kjøre ut til Hamptons med en gang.
Jeg blir med.
Blir du?
Ja.
Bare ta det rolig. Jeg skal støtte deg.
OK, OK.
Takk.
Bilen hennes er ikke her. Det er et godt tegn.
- Vokste du opp her? - Det er et sommerhus.
Jeg sjekker ovenpå.
OK, alt ser ut til å være på plass. Bank i bordet.
Jeg må bare sjekke safen.
Hun har ikke vært her.
Alt er i orden.
Det gikk bra.
Unnskyld. Jeg føler at jeg har kastet bort tiden din.
Nei, nei.
- Eier dere dette sammen? - Jeg kjøpte ut Phyllis for noen år siden.
Men hun har nøkkel fremdeles. Takk.
- Takk for at du ble med... - Hvor ofte er du her?
Noen ganger i løpet av sommeren.
Jeg glemmer det iblant.
Jeg mener, det er bare enda en ting jeg har arvet og må passe på.
Ja. Klart. Nei, jeg...
Vet du, Marty.
Jeg tror jeg forstår hva problemet ditt er.
Du er rik.
Du har fått alt.
Penger, firma, hus.
Du har ikke jobbet for det, og ikke lært å nyte det eller verdsette det.
Når folk får teften av rikdom, blir de som dyr.
Pengene beskyttet deg kanskje da du var barn,
men som voksen har de gjort deg til et mål.
Og sannheten er...
...at folk utnytter deg.
Og du lar det skje.
Phyllis gjorde det.
Deborah også.
- Men hva kan jeg gjøre? - Du trenger ikke å gjøre noe.
For jeg skal passe på deg.
Jeg skal ta meg av alt sammen.
Takk, dr. Ike.
Bare hyggelig, Marty.
Bare hyggelig.
Dette er bare begynnelsen.
Tekst: Trine Haugen