Labas.
Tai...
Kaip praėjo tavo bar micva?
Puikiai. Taip.
Praleidai puikų vakarėlį.
Tu irgi.
Mėsos aš nesudeginau.
Buvo labai skanu.
- Tai pavyko viską raiškiai perskaityti? - Taip.
O kaip hora?
Taip. Buvo nuostabu.
Būtų buvę smagu pamatyt.
Gal ir reikėjo ateiti.
Atleisk. Rodos, šiuo metu mano sprendimai ne patys geriausi.
Ei.
- Kas tau? - Danielius.
Jis pasamdė kraugerį advokatą,
kuris stengiasi atimti iš manęs vaikus.
Susipažino su juo raketbole, su kažkokiu rimtos advokatų kontoros partneriu.
Žinai, kaip aš suradau savo skyrybų advokatą?
Pamačiau skelbimą autobuse.
Galvojau, skyrybos vyks draugiškai, kalbėsime kaip suaugę žmonės.
Bet pažįsti Danielių. Jis visuomet mėgo varžytis.
Tad turiu ką nors susirasti.
Gerą advokatą. O jie - brangūs.
Taip.
Atleisk, Marti.
Žinau, jog praėjusį kartą sakiau, jog tai - paskutinis kartas.
Viskas gerai.
Reikia išspręsti šį reikalą, tą ir padarysim.
Tik pasakyk, kada. Paskambinsiu Irvingui. Neabejoju, kad jis sutiks padėti.
Ačiū.
Viskas gerai.
Viskas bus gerai.
PAGAL „WONDERY“ IR „BLOOMBERG“ TINKLALAIDĘ
Viskas gerai.
Darbe gerai.
Šiuo metu išmušinėju uždelstas skolas,
o tai gana sunku, nes daugelis klientų yra seni šeimos draugai.
- Ir man panašiai buvo. - Tikrai?
Taip.
Negali tuo pačiu metu būti ir psichologu, ir skolų išieškotoju.
Tad dabar, kai tenka būti blogu policininku,
aš tik nusiunčiu laišką nuo savo advokato Maršalo Feldhamerio.
Ar žinai, kad teisės laipsnį jis apsigynė sėdėdamas kalėjime už žmogžudystę?
Nieko sau.
Puiku, kad jis taip susitvarkė gyvenimą.
Ir gerai, kad tu suteiki tokiems žmonėms galimybę.
- Na, jis nėra realus žmogus. - Ne?
Jis - netikras. Mano kitas aš.
Niekas to nežino.
Bet, patikėk, gavę laišką iš Maršalo, jie greitai viską sumoka.
Nieko sau.
Na, aš vaikystėje turėjau įsivaizduojamą draugą
- Normaną Horovicą. - Puikus vardas.
Jis dingo po to, kai ant tėvų užuolaidų
nupiešiau detalų genitalijų piešinį.
Bet galbūt Normanas Horovicas galėtų tapti mano Maršalu Feldhameriu.
Manau, tikrai galėtų.
Kada nors dar pakalbėsime apie tas genitalijas.
O kaip sekasi su Filise?
Kaip sekasi su Filise?
Gerai.
Ar žinai, Marti, ką man pabodo iš tavęs girdėti?
„Gerai“.
Ne viskas yra gerai.
Bet nieko tokio, jei ne viskas yra gerai.
Tad pasakyk, kaip išties tau sekasi?
Tikrai, aš...
Man...
Gerai, nauja taisyklė.
Kaskart, kai ištarsi žodį iš „g“ raidės, gerai man sumokėsi.
Taigi... Žinai, ką? Klausyk.
Štai.
Pasakiau.
Dedam dolerį.
Supratau.
Apsidžiaugiau, kad Filisė atėjo ir atsiprašė.
- Tikrai. - Taip.
Bet...
dabar aš turiu nedidelių...
finansinių sunkumų.
- Patekai į bėdą? - Ne, jokios bėdos nėra.
Filisė.
Jai reikia, kad atverčiau bendrą sąskaitą.
Ir aš su džiaugsmu jai padėsiu.
Tikrai.
- Ir kaip tu jai padėsi? - Tėtis paskyrė mane vykdyti testamentą.
Nes esu atsargesnis.
Su pinigais.
Ir ta sąskaita skirta... Ypatingiems atvejams.
O Filisei...
Jai nutiko tiek daug dalykų.
Ji prarado verslus, juos reikėjo išpirkti.
- Nenusisekusios idėjos. - Suprantu.
O pinigai ant medžių neauga.
Jų mums turėjo užtekti iki gyvenimo galo.
Mūsų AFC neneša didžiulio pelno.
Greičiau atvirkščiai.
Kam jai reikia pinigų?
Skyryboms.
- Dabar suprantu, kodėl nerimauji. - Kodėl?
Ji atėjo pas tave atsiprašyti?
Ar atėjo, nes jai reikėjo pinigų?
Na, aš...
Noriu tikėti, kad ji atėjo...
Turi būti atsargus ir neskatinti netinkamo elgesio.
Tiek jos, tiek savo labui.
Ji - vienintelė man likusi šeimos narė.
Taip. Labai svarbi šeimos dalis.
Ką nori pasakyti?
Ji - tavo sesuo,
bet tu su ja elgiesi kaip tėvas.
Be to, esi jai brolis,
bet ji į tave žiūri kaip į savo vyrą.
Tai...
Nesveiki santykiai.
Taip, niekad apie tai nepagalvojau.
Konsultacijos laikas eina į pabaigą,
bet kitą kartą norėčiau dar pakalbėti apie seserį, gerai?
- Žinoma. Ačiū, gyd. Aikai. - Gerai.
Beje, rodos turiu tau verslo pasiūlymą.
Tikrai?
Vienas iš mano pacientų dirba prodiuseriu Brodvėjuje.
Jis ieško audinių savo naujajam spektakliui, tad pagalvojau apie tave.
Tikrai puiki proga.
Ačiū.
Aš tik...
Nežinau, ar susidorosiu su tokiu dideliu užsakymu.
Spręsti tau.
Aš pasiūliau tau galimybę, ne rezultatą.
Užsiminei, kad AFC dabar išgyvena ne geriausius laikus,
tad gal dabar pats metas siekti daugiau.
Pasitempti.
Kad būtų ne tik „gerai“.
„JĖZUS KRISTUS SUPERŽVAIGŽDĖ“ ENDRIU LOIDAS VĖBERIS - TIMAS RAISAS
- Martis? Martis Markovicas? - Taip.
- Šok čionai, paplepėsim. - Gerai.
Užtikrinu, kad viskas vyks greičiau nei „Juillard“ konservatorijoje.
Dievulėliau.
Tai tu tas Aiko vyrukas?
Taip.
Tai bent psichologas.
Padėjo man išsiskirti. Du kartus.
Laikau kumščius. Nes tuoj teks imtis trečiųjų.
Na, bet „Jėzus Kristus superžvaigždė“ pasirodys po mažiau nei mėnesio.
Ar žinote?
Asmeniškai jo nepažįstu, bet apie jo darbus žinau.
Taigi, režisierius turi viziją,
- kur viskas fone žiba ir tviska... - Aišku.
...ir nuveda mesiją į patį dangų.
Bet noriu pasakyti,
režisierius nėra pigus.
Taigi, prasivėrus portalams į dangų, viskas turi būti nebrangu.
Suprantu.
Būsiu atviras su jumis.
Tokios apimties projektų dar nesame turėję.
Negi Aikas būtų jus siūlęs, jei nebūtumėte galėję to padaryti?
Na...
Aš sakau, kad nesame to darę, bet nesakau, jog negalime.
Pastaruoju metu plečiamės.
Taip, nenoriu būti bandomuoju triušiu.
Atleiskit, kad teko tiek toli važiuoti...
Pasakysiu štai ką, Beni.
Pasakėt „bandymų triušis“.
Mokykloje man labai patiko triušiai.
Tikrai.
Jie - nuostabūs padarai.
Turėtume džiaugtis, jei tektų jais būti.
Pakalbėsiu su savo komanda.
Ir sugrįšiu pas jus.
Neabejoju, jog galėsime jums padėti.
Nežinau, ar galėsime jam padėti.
Gerai. Nagi. Pagalvokim.
Pagalvokime plačiau, gerai?
Tai - didžiulė galimybė mums. Tai - nuostabu.
Iš kur gausime tiek daug audinių?
Liaukis, Briusai. Juk turime šitiek tiekėjų.
Kas nors tikrai galės atvežti didesnį kiekį.
Žinoma, Marti. Bet toks kiekis...
20 000 dol. dar iki apdorojimo.
Tikrai? Tuomet kol paruošime...
Dar 20 %.
Gerai.
- Briusai. - Aš nekėliau rankos.
Viskas gerai. Blogų idėjų nėra. Sakykim, ką galvojam.
Kas tik šauna į galvą. Kas tik...
Prašau... Tik...
Pasakykit, kad ir prastą mintį, tik tam, kad pradėtume kalbėti.
Norėčiau išgirsti blogų minčių.
O jei naudotume...
aliuminio foliją?
Briusai, ką čia paistai?
- Norėjai prastų idėjų. - Gerai. Atleisk, tu teisus.
Kete, kokia pirma mintis tau šauna į galvą?
Negalvok.
Fondiu.
Taip. Gerai, dar kas?
Tiesiog pasakyk. Nesvarstyk.
Fondiu. Atleiskit.
Gerai. Pripažinkim, tai - blogiausias visų laikų susirinkimas.
Manau, visi sutiksite.
Nesugebėjau jų sutelkti.
Jie galvojo tik apie tai, kodėl to nereikėtų daryti.
- Atrodai nusiminęs. - Man viskas gerai.
Turiu tik 20. Aš...
Vis pamirštu pasiimti smulkių.
Pamėgink dar kartą.
Aš nusiminęs. Tu teisus.
Tavo dėka gavome tokią puikią galimybę, o...
O jie buvo tokie nepatenkinti.
Kai susiduri su sunkumais, gali rinktis.
Žiūrėti į juos kaip į kliūtį
- arba kaip į dovaną. - Taip.
Jie gali būti sienos blokai arba laiptų pakopos.
Taip.
Nes sunkumai priverčia tave prisitaikyti, kažką išmokti ir pasikeisti.
Taip. Būtent.
Žinai, taip kalbėdamas
tu mane įkvepi.
Rodos, galėčiau padaryti bet ką.
Ar niekad nepagalvojai,
nežinau kaip apibūdinti,
užsiimti... industrine psichologija?
- Ką turi galvoje? - Mano darbuotojai. Jie užstrigę.
Užstrigę praeityje.
Gal tu galėtum juos pamotyvuoti?
Paskatintum siekti daugiau.
Pamokytum pasitempti.
Nesu to daręs.
Na, ar tai - kliūtis ar dovana?
Ačiū. Ačiū. Jaučiuosi pagerbtas.
Mano vardas - Aizekas Stivensas.
Martis man leido paskaityti šį dokumentą.
AFC darbuotojų elgesio normos.
Spėju, visi esate jį perskaitę.
- Ne. - Taip.
Ne.
- Taip. - Perskaičiau jas vakar vakare.
Nemažai skaitymo.
Ar galėčiau patarti, jei nesupyksit?
Pamirškite praeitį. Ateitis prasideda dabar.
Atėjau šiandien pas jus pakalbėti apie jūsų mąstymą,
nes jei norime pakeisti pasaulį,
- pirmiausia turime pakeisti požiūrį. - Marti?
- Marti! - Ar sutinkate?
Dieve mano. Tas advokatas triskart palietė man užpakalį.
Mar...
Atleiskit.
- Imk. - Nežinojau, kad šiandien dar vienas...
- Labas. - Suprantu.
Atleiskit. Nenorėjau...
Prisijunkit. Mes čia darbuojamės.
Tikrai?
Kete, ar galiu paklausti? Ką darote, kad gėlės augtų?
Paprastai nieko.
- Ką? Kodėl juokiatės? Tikrai. - Kete.
Kas jis toks, po galais?
Martis sakė, kad jis - industrinis psichologas.
- ...ir ji nuvysta, tiesa? Taigi... - Taip. A-ha.
Viskas pasaulyje yra kaip ta gėlė.
Jei mes neaugame ir nežydime, mirštame.
Yra tik dvi galimybės.
Taigi, pakelkite rankas.
Kas norite gyventi?
Kas norite, kad jūsų santykiai stiprėtų?
Kas norite kopti karjeros laiptais?
Kas norite, kad viskas gyvenime augtų ir klestėtų?
Marti, galiu trumpai su tavimi šnektelėti?
Ne dabar.
Filise.
Augtų ir klestėtų?
- Ką? - Augtų ir klestėtų?
Priskaičiuokit ir mane.
Prašau.
Įsivaizduokite, jog turite neišsenkantį potencialą
ir apsvarstykite naują verslo pasiūlymą, kurį vadovas nori aptarti. Marti?
Taigi, iki rytojaus turime surasti būdą
ir pristatyti teatrui pasiūlymą, bet patys nebankrutuoti.
Kaip manote, nuo ko turėtume pradėti?
Neįsivaizduoju.
Nepamirškit, pradėsime nuo to, jog problemą suskaidysime į smulkesnes dalis.
Galėtume... išskaidyti tos užuolaidos pasiuvimo kaštus?
Nuostabu. Kas nors uždenkite Briusą, nes jis jau veržiasi po krepšiu.
Medžiagos kainuoja 20 000 dol.
Bet dar net neparuoštos...
- Ką? - Jūs girdėjot tą patį?
- Girdėjau „bet“. - Taip?
Tikrai?
Taip. Teisingai. Atleisk, Marti.
Net vadovas turėtų nenaudoti tokių žodžių.
- Ką gi. - Jei nusikaltai, teks sumokėti.
Moku baudą.
Atleiskite už „bet“. Gerai, pasakysiu kitaip.
Paruošimas labai padidina kainą.
Kas į jį įeina?
Atliekos, apsauga nuo ugnies.
Darbas.
Apsauga nuo ugnies?
Ar tos medžiagos dažnai užsidega?
Nelabai, ne. Iš esmės apsaugos nuo ugnies nereikia.
Tikimybė, kad jos užsidegs - labai nedidelė.
Nedidelė, nes yra apsauga nuo ugnies.
Filise, ar teko girdėti posakį
„šlapios gatvės prišaukia lietų“?
O jums ar teko girdėti posakį „nužudymas iš neatsargumo“?
Mes stengiamės išspręsti problemas, o ne sukurti naujų.
Bet industrijos standartuose nurodyta, kad medžiagos turi būti apsaugotos...
- Filise! - Jūs...
- Nepasirašau tai „bet“ nesąmonei. - Pasakei „bet“.
Mesk dolerį į stiklainį.
- Bet industrijos standartai... - Dar vienas „bet“.
- Industrijos... - Du kartai.
Suprantu tave, Fil.
Gerai. Ko turėtume savęs paklausti?
Grįžkime į diskusiją. Ar čia yra alchemikų?
Turėtume savęs paklausti, kaip šį sunkumą paversti galimybe.
Įdėjai iš viršaus, Briusai.
- Nesąmonė. - Kaip galėtume tą padaryti?
- Atleiskit. - Pagalvokit.
Negalime jos neapsaugoti, nes netoliese bus lempos.
Nors turbūt tik viršutinėje dalyje.
Galbūt galėtume apsaugoti tik viršutinę dalį,
nes tik ji realiai galėtų užsidegti.
Ar supranti, ką dabar darai?
- Ne. - Tikrai ne?
Ar kas nors žino, ką jis dabar daro?
- Ne. - Ne.
Galvoja pasitelkęs neišsenkantį potencialą.
Štai ką darai.
Pasitelki neišsenkantį potencialą.
Atleiskit, kažkokia nesąmonė.
- Taip negalima. - Ne.
Negalima apsaugoti tik viršutinę užuolaidos dalį...
- Ne! Ne. - ...ir viskas.
Nesąmonė yra tai, kad anksčiau apie tai niekas nepagalvojot.
Štai kodėl jis čia vadovauja.
Pagavai bangą.
Padarykime pertraukėlę. Jūs jos nusipelnėt. Šaunuoliai.
Jaučiuosi pakylėtas.
O tu?
- O tu nepakylėta? - Labai pakylėta.
- Mes pateksim į Brodvėjų. - Marti, ar čia Aikas?
Gyd. Aikas?
Ką jis čia veikia?
Padeda mums. O tu ką manai?
Man jis labai padeda.
Pagalvojau, kad gali padėti ir mums visiems. Ir padėjo.
Ar jam apskritai leidžiama tuo užsiimti?
Jis - puikus. Jis pakeitė mano gyvenimą.
- Turiu galvoje, pakeitė mane. - Marti, aš nenorėjau, kad pasikeistum.
O aš norėjau.
Senasis Martis man nepatiko. Jis buvo pasimetęs.
Vien tai, kad galiu su tavimi ginčytis kaip dabar
ir man nesuka vidurių?
Tai - asmeninė pergalė.
Bet man patiko senasis Martis.
Tik nesakyk „bet“. Nesakyk.
Senasis Martis nebuvo laimingas.
Fil, aš vis dar galiu būti savimi.
Būti stiprus, pasitikintis.
Būti vyras.
Gyd. Aikas mane to išmokė.
Tu tikrai tiki tomis nesąmonėmis?
Žinau tik tiek, kad gyd. Aiko dėka esu laimingas.
O šis pokalbis laimės nesuteikia.
Žinai, kai tik jis atsirado tavo gyvenime, mes ėmėme nesutarti.
Tai nustok ginčytis. Suteik jam galimybę.
- Aš... - Gerai, gerai.
Aš pamėginsiu, bet... Aš stengiuosi. Stengiuosi.
Taip. Gerai.
Tai bent diena. Nuostabi.
Buvo labai smagu. Labai.
- Puiku, mielasis. - Žinai, man patinka mano darbas.
Bet per kelias valandas rimtų problemų neišspręsi.
Šįkart mes pasiraitojome rankoves ir suradome sprendimą,
tad rezultatą pamatysime Brodvėjuje.
- Rodos, tu radai išeitį. - Taip, panašiai.
- Ir neblogai uždirbau. - Tikrai?
Taip. Martis sumokės už visą dieną
bei visas konsultacijas, kurias man teko atšaukti.
Nieko sau. Ir viskas gerai?
Turiu galvoje, ar taip galima?
Darbą juk padariau, tiesa?
- Suprantu. Tik atrodo... - Žinai, juokinga.
Padėdamas kitiems pamatyti savo potencialą, prisiminiau savąjį.
Tai, ką noriu veikti.
Taip, bet tau jau dabar puikiai sekasi.
Žinau, bet aš noriu daugiau.
Noriu rašyti knygas. Noriu mokyti. Noriu sukurti savo verslą.
Jau kelis mėnesius sakau Marčiui, kad jis turi siekti daugiau.
Pasitempti. Man pačiam reikėtų paklausyti savo patarimų.
Nieko sau.
Nuostabu,
nes aš irgi mąsčiau, jog norėčiau tęsti mokslus.
Tad galbūt rytoj paduosiu prašymą.
Mieloji, tam reikia pinigų. Taip nieko neuždirbsi.
Žinau. Bet taip pasieksiu daugiau, pasitempsiu.
Kokia tu juokinga.
Kodėl taip nenori, kad turėčiau asmeninių tikslų?
Aš ne nenoriu.
- Ne, manau... Tai miela. - Ką gi.
- Labanakt, Aikai. Einu miegoti. - Ne.
- Nagi, nebūk tokia. - Kokia?
- Na... - Pavargusi?
Gerai.
Juk žinai, kad esi graži ir nuostabi?
Ir kad mūsų laimė man yra svarbiausias dalykas.
Tikrai?
Pradedu manyti, jog šis laikas mums - ypatingas.
Taip.
Taip, ne, ir aš taip manau.
Mano mažoji shaina maidel. Mano mažoji...
Nori paklausyti mano kalbos, kurią pasakiau AFC?
- Dabar? - Taip. 40 minučių.
Taip.
Na, ačiū, kad priėmėte.
Nėra už ką.
Martis nežino, kad aš čia. Norėčiau, kad ir nesužinotų.
Žinoma. Apie ką norite pasikalbėti?
Manau, abu žinome, apie ką.
Martį.
Suprantu. Galvojate, kad pernelyg jį saugau.
Visiems sakau, kad jis - ketvirtas mano vaikas.
Bet jis - ne vaikas.
Ir ne jūsų vaikas. Jis - suaugęs vyras.
Galbūt jūs jo neįvertinate.
Galbūt.
Bet aš žinau, kas yra gerai.
Ir psichologas, rengiantis bar micvą savo pacientui, nėra gerai.
Psichologas, ateinantis pas pacientą į darbą,
nėra gerai.
Turi būti ribos.
Ir tą man sako moteris, kuri skambina mano rabinui ir ateina į mano biurą.
Kur čia ribos?
Na...
Džiaugiuosi, kad atėjote, Filise.
Nes kol jūs nerimaujate dėl savo brolio,
aš nerimauju dėl jūsų.
- Manęs? - Taip, jūsų.
Jūs netekote abiejų tėvų. Stovite ant skyrybų slenksčio.
Tačiau ateinate pas mane, nes nerimaujate dėl Marčio.
Norėčiau paklausti, o kas nerimauja dėl Filisės?
Kas rūpinasi Filise?
Gal nors kartą pirmiausia pasirūpinkite savimi?
Įtariu, jog jums labai retai tenka papasakoti apie save.
Tiesa. Labai retai.
Tad pamirškime Martį. Pakalbėkime apie jus.
Priminkite, koks jūsų buvusio vyro vardas?
Danielius.
Danielius? Aišku. Ar galiu jį vadinti šūdžium?
Taip.
Ir ką pasakytumėt apie tą šūdžių?
Na...
Aš prižiūrėjau jo tėvus.
Suteikiau jam šeimą.
Investavau viską į jį savo verslo sąskaita,
o vos tik jam ėmė sektis,
jis susidėjo su ta moterimi, kuri dirbo pas jį.
Turbūt be galo skaudu.
Taip.
Rodos, jūsų pakankamai neįvertino.
- Tikrai ne. - O ko jūs pati norite?
Koks jūsų potencialas?
Ar tiesiog apie tai nė negalvojate, nes visą laiką rūpinatės kitais?
Taip.
Manau esate labai drąsi, Filise.
Ačiū.
Matau, kokia esate stipri.
Ačiū, gyd. Herškofai.
Papasakokite, kokie buvo jūsų santykiai su tėvu?
Jis man buvo gana griežtas.
Griežtesnis negu Marčiui?
Maniau, nekalbėsime apie Martį.
- Tik tiek, kiek reikalinga. - Gerai, gerai.
Martis buvo berniukas, auksinis vaikas.
Jis visada... išsisukdavo.
Bet aš...
Nežinau, mes...
Aš niekad taip ir neįtikau savo tėvui.
Tad praleidote visą gyvenimą, stengdamasi įtikti kitiems,
nes niekaip neįtikote savo tėvui.
Galbūt.
Taip, gal ir taip.
O jūs tikrai labai supratingas.
Aš matau ryšį.
Ačiū.
Gera žinia ta,
jog ryšio užčiuopimas yra pirmasis žingsnis į pokyčius.
Jums nebereikia stengtis atstoti tėvus savo broliui.
Nebereikia stengtis atstoti tėvus savo tėvams.
Nebereikia būti to šūdžiaus tėvais. Pagaliau galite būti savimi.
Ką manot?
Žinot, tai - nuostabu.
Mamos ir tėčio nebėra,
Martis pagaliau užaugo,
jums nebereikia rūpintis to šūdžiaus poreikiais
arba įrodinėti savo vertę nuolat braižant nesėkmingo verslo schemas.
Pala, ką?
Kas?
Ne, ką jūs pasakėt?
Pasakiau, kad nebereikia rūpintis to šūdžiaus poreikiais
- ir tuo... - Ne. O po to?
Verslą? Kad nebeturite rūpintis savo... verslu?
- Aš jums to nesakiau. - Jūs...
Ne, aš sakiau, kad įkūriau savo...
Sakiau, kad turėjau savo verslą, bet nesakiau...
- Kas jums tą pasakė? - Jūs.
Ne, aš to nesakiau. Martis tą pasakė?
Paklausykit, esmė ta, kad pagaliau galite daryti...
Ne. Esmė ta, jog visa tai neatrodo teisinga.
Liaukitės. Nagi, mes čia kaip reikiant pasistūmėjome.
- Nagi, sėskit. - Ačiū, gydytojau.
Ačiū, kad mane priėmėte.
Ir esu dėkinga, kad padedate mano broliui.
Tai kas negerai, Filise?
Nes atrodo, kad jums kažkuo nepatinku.
Esate mielas vyrukas ir geras specialistas.
Ir aš nesu tokia protinga,
tokia išsimokslinusi ir kvalifikuota.
Bet turiu gerą nuojautą.
Ir aš jumis nepasitikiu, gyd. Herškofai.
Tad būkit atsargus.
Nes aš jus stebėsiu.
Šauniai atrodo, vyručiai. Ačiū. Ačiū, kad pasistengėt.
- Sveikas, gyd. Aikai. - Sveikas, Marti.
Ką manai?
Puikiai atrodo.
Tikrai, tiesa? Ir visa tai - tavo dėka.
Mes stipriai pasistūmėjome.
Gaila, kad teks viską baigti.
Pas mane atėjo tavo sesuo.
- Ką? - Filisė atėjo pas mane į kabinetą.
Nesuprantu, apie ką kalbi.
Filisė?
Ta moteris kažkodėl man keršija.
Netiesa.
Juk ji pati atsiuntė mane pas tave, pameni?
- Jau sakiau. - Taip.
Nes ji nori, kad funkcionuotum.
Kad galėtų išnaudoti tave - paprašyti pinigų,
kad pažiūrėtum jos vaikus...
Kada pagaliau jai pasipriešinsi?
Antraip nė vienas iš jūsų nesuaugsit.
Tikrai nesusirasi žmonos, kol ji elgiasi taip, tarsi ja būtų.
Atleisk, Marti.
Negaliu taip dirbti. Aš pasitraukiu.
Ne, nekalbėk taip.
Noriu tave išgydyti, Marti.
- Noriu padėti. - Tu ir padedi.
Bet su tokiom nesąmonėm aš nesitaikstysiu.
- Pasakei „bet“. - Kartais reikia pasakyti „bet“.
Kartais su „bet“ reikia nubrėžti ribas.
Gyd. Aikai, pažadu. Daugiau su ja reikalų neturėsit.
Aš su ja pakalbėsiu. Jai dabar sunku.
Ir ji nori nusitempti tave kartu.
Ji nori, kad liktum ten, kur esi.
Marti, tu labai patobulėjai.
Tavęs laukia kažkas nuostabaus.
Apgailestauju, kad negalime drauge užbaigti darbo.
Gyd. Aikai, prašau.
Smagios premjeros.
Ir gali pasakyti savo seseriai, kad ji laimėjo.
- Gali tave pasiimti. - Klausyk...
Man tavęs reikia. Nenoriu rinktis vieno iš jūsų.
Ir nereikia. Niekad nestočiau broliui ir seseriai skersai kelio.
Net kai matau, kaip vienas iš jų naikina kitą.
Sėkmės, Marti.
Atleisk, Irvingai. Martis paprastai nevėluoja.
- Ne, ne, Filise. Viskas gerai. - Gerai.
Kol laukiame, gal pasakytum, ką šiandien darysime?
Iš esmės prašysiu pervesti pinigus iš bendros sąskaitos į mano asmeninę,
kuo greičiau.
Antraip man teks parduoti savo vaikus taborui.
Pala, ką?
Tik pajuokavau, mieloji.
- Mielai padėsiu. - Ačiū.
Jei kalbame apie pinigų pervedimą, tuomet paprašysiu užpildyti formą.
Tuojau ją paduosiu. Pasirašysite.
O Martis tuomet pasirašys antrą egzempliorių.
Gerai, puiku. Jis tikrai netrukus ateis...
Gerai.
Prašyčiau nežiūrėti, gerai?
Eik pas kitus vaikus.
Tu mane nervini. Atsisėsk, prašau. Prašau.
Marti?
Atsiprašau.
Kur tu buvai?
Tu kur buvai?
Laukiau tavęs pas advokatą.
O prieš tai? Nuėjai pas gyd. Aiką.
Matai?
Jis tau pasakė. Prašiau nesakyti, o jis pasakė.
Tai buvo testas, ir jis jo neišlaikė.
Turi pradėti mane gerbti ir liautis mane žeminti.
Klausyk, Marti.
Aš suprantu, aišku? Per konsultaciją jis elgėsi labai maloniai.
Bet jis peržengia visas ribas, ir aš juo nepasitikiu.
Tau su vyrais nelabai sekasi.
Žinai, nesiruošiu klausytis šito mėšlo.
O aš nesiruošiu leisti tau nuolat tempti mane žemyn,
neleisti eiti į priekį.
Nebūk pimpis,
leisk pasiimti pinigų, kad galėčiau susitvarkyti su kitu pimpiu.
Ne. To nebus.
Daugiau tavęs neskatinsiu.
Ką čia paistai? Apie kokį skatinimą kalbi? Tai - mano pinigai.
Nė vienas iš mūsų nesuaugsim,
jei nuolat tau nusileisiu.
- Čia jis taip sakė, tiesa? - Mama su tėčiu patikėjo pinigus man.
Ir jei nuolat tau juos dalinsiu, tu nepasimokysi.
Tad taip, privalau nustoti tave skatinti.
Čia kalbi ne tu.
O tas gyd. Subinveidis.
Ne, tai aš tau sakau, čia ir dabar,
kad mūsų santykiai neturi sveikų ribų.
Kokios dar sveikos ribos, ką čia paistai?
Tavo psichologas, Marti, atėjo pas mus į biurą, bliamba!
O tu skambinai rabinui dėl mano bar micvos!
- Dieve mano. - Elgiesi su manimi kaip su vaiku.
Vaje. Kad tik nepasijustum vaiku per savo bar micvą.
Nuėjai pas mano psichologą?
Kaip drįsti neduoti man mano pinigų, nes tavo psichologas taip patarė?
Tai - mano sprendimas.
Neabejoju, kad taip galvoji, Marti, nes jis apsigyveno tavo sušiktoj galvoj.
Tad tikiuosi, jog tai, ką pasakysiu, išgirsite abu.
Ei, Marti. Ei, Aikai.
Eikit jūs šikt!
Labas.
Sveika, Bone. Malonu tave matyt.
Ir man. Tau viskas gerai? Kažkoks išbalęs.
Sunki buvo diena.
Lipk vidun.
Gerai. Taip.
Labai tavimi didžiuojuosi, ar žinai?
Nubrėžei ribas, pasitempei, ir žiūrėk, kuo viskas baigėsi.
Ačiū, gyd. Aikai, man tai labai svarbu.
Pažvelk į dekoraciją. Tai - mūsų dekoracija.
Jie žiūri į dekoraciją!
- Taip. - Ji nuostabiai atrodo.
Nepaprasto grožio.
Nežinau
- Ji laiko žvakę? - Kaip jį mylėti
Tu įspėjai juos, kad sumažinote apsaugą nuo ugnies, tiesa?
Ne, tik sakiau, kad šios užuolaidos skirtos ypatingam pasirodymui.
Viskas bus gerai, pamatysi.
Taip. Tiesa?
Jis tikrai panašus į Jėzų.
Kai pamačiau save
Vaje, dar viena žvakė.
Taip.
Gerai, trys žvakės. Trys tikros žvakės.
Dabar... Taip, trys.
Truputį per arti audinio, nei norėčiau.
- Taip, norėčiau, kad nuliptų nuo scenos. - Taip.
- Jei nuliptų žemyn... - Būtų geriau.
Tik dar vieną
Kas...
Ar man jį nunešti?
Varge, kiek daug žvakių.
Tai neatitinka to laikotarpio.
Tuo metu dar nebuvo žvakių.
Dieve. Ten deglas?
Nesitikėjau, kad taip nutiks
Ten tikra ugnis, ar imitacija?
Kaip atrodo ugnies imitacija, bliamba?
- Primena šventę. - Arba kukluksklaną.
Jėzus labai lankstus.
Užuodi dūmus?
- Taip. - Užuodžiu dūmus.
O jūs užuodžiat? Ar užuodžiat?
Ne?
Dieve. Nebėgiokit! Prašau.
Man bloga.
Po kokių dešimties minučių aplink plaikstysis liepsn...
Reikia įjungti gaisro signalizaciją.
- Taip. Pirmyn. - Aš įjungsiu gaisro signalizaciją.
- Eik... Įjunk gaisro signalizaciją. - Labai jį myliu
- Įjunk. - Įjungsiu gaisro signalizaciją.
Nueisiu ir įjungsiu.
Gerai.
Ei. Sveikutis, Donai.
- Martis yra? - Na, jis išėjo.
- Išėjo? - Ir jau senokai.
Aišku. Netrukus turėtų sugrįžti. Aš jo palauksiu.
- Žinoma. Nueik ir palauk. - Gerai.
ŠOKAU IKI NUKRITIMO PER MARČIO BAR MICVĄ
„JĖZUS KRISTUS SUPERŽVAIGŽDĖ“
Du skirtingi žmonės pagyrė dekoracijas.
Du?
Vaje. Tarsi sapnas.
Labai gražios dekoracijos.
Nepritrūksi klientų, patikėk.
Dieve mano. Pavojus.
Ten - Raulis Džulija?
Ties penkta.
Manau, taip.
Aikai, aš gana pavargusi. Gal galime važiuoti namo?
Namo? Ką... Juk tai - premjera.
Tavo vyras - Brodvėjaus karalius. Vakaras dar tik prasidėjo.
Ten tikrai Raulis Džiulija.
Gerai. Tuomet aš grįšiu taksi, o jūs, berniukai, pasilinksminkit.
Jūs to nusipelnėt.
Gerai.
- Šaunuolis. - Ačiū, Bone. Labanakt.
- Marti. - Ką?
Nufotografuok mane, bet taip, kad matytųsi Raulis.
Gerai.
Žingsnį į dešinę.
Taip.
Nediduką.
Taip. Gerai, gerai.
- Pavyko? - Taip.
Tikrai?
- Nuostabu. - Tai bent vakaras.
- Nuostabu. - Matai, kas nutinka, jei sieki daugiau?
Šaunuolis, Marti.
O, ne. Viskas - tavo dėka.
O, ne. Nedrįsk nukreipti kalbos.
Turėtum savimi didžiuotis. Aš tavimi didžiuojuosi.
Nežinau, kaip atsidėkoti.
Ne.
Nebent...
Gal sutiktum dirbti AFC?
Konsultantu, pilnu etatu?
Tu rimtai?
Taip. Jei ne tu, nestovėčiau dabar čia.
Matai, kiek daug galime drauge.
Leisk man pagalvoti... Sutinku.
Galvojau, kad nesutiksi.
Ne, manau, tai - puiku... Tai - nuostabu.
Ką gi.
- Na... - Tai bent vakaras.
- Kuo toliau, tuo geriau. - Tuo geriau.
Prisiekiu, prie baro mačiau Danielių J. Travantį.
- Iš „Hill Street“? - Iš „Hill Street“.
Eime. Nusifotografuokime su juo.
Ei.
Šūdas.
KAIP TAU TOKIOS RIBOS?
Dieve.
- Klausau. - Gyd. Aikai, čia Martis.
Man nutiko nelaimė.
Varge... Bičiuli, dabar - 2.00 val. nakties.
- Pakalbėsime per konsultaciją. - Palauk. Mane apvogė.
Filisė.
Ką?
Ką ji pavogė?
Papuošalus.
Tėvų papuošalus, kuriuos paveldėjome po jų mirties.
Nelabai suprantu. Galbūt...
Jie verti gal pusės milijono.
Alio.
Susitikime rytoj skubiai konsultacijai.
- Reikia viską įvertinti. - Ne.
Ne, negaliu. Važiuosiu į Hamptoną.
Ten - daugybė daiktų, kuriuos Filisė galbūt renka šią minutę.
Šveicarijos sąskaitos. Ir...
Ir akcijos. Dieve mano.
Tuoj nualpsiu.
Policija ten nuvažiuos tik rytoj.
- Bet gali būti jau per vėlu. - Marti, liaukis.
Turi apsaugoti savo turtą.
Pernelyg rizikuoji.
Tučtuojau važiuok į Hamptoną.
Aš važiuosiu kartu.
Tikrai?
Taip, tikrai.
Nesijaudink. Pabūsiu šalia.
Gerai, gerai.
Ačiū.
Jos automobilio nėra. Geras ženklas.
Judu čia užaugote?
Tai - vasarnamis.
Patikrinsiu viršų.
Gerai, viskas atrodo neblogai. Pabelskim į medį.
Tik patikrinsiu seifą.
Ji čia nebuvo.
Viskas gerai.
Atleisk. Tik sugaišinau tave.
Ne.
Viskas priklauso jums abiem?
Prieš kelerius metus išpirkau Filisės dalį,
bet ji tebeturi raktą.
Ačiū.
- Labai ačiū, kad atvažiavai... - Ar dažnai čia atvažiuoji?
Keletą kartų per vasarą. Aš...
Kartais pamirštu. Nežinau.
Na, tai dar vienas tėvų palikimas, kuriuo man tenka rūpintis.
Taip. Žinoma. Ne, aš...
Žinai, Marti,
dabar iš naujo supratau tavo problemą.
Esi turtingas.
Tu gavai viską.
Pinigų, verslą, namą.
Ir kadangi tau neteko skursti, tu neišmokai tuo džiaugtis
ar tą vertinti.
Kai žmonės užuodžia pinigus, jie tampa žvėrimis.
Kai buvai vaikas, pinigai tave apsaugojo,
bet kai suaugai, jie padarė tave taikiniu.
Tiesą sakant,
žmonės tave išnaudoja.
Ir tu jiems leidi.
Tą padarė Filisė.
Ir Debora.
Bet ką man daryti?
Tau nieko nereikia daryti,
nes aš tave prižiūrėsiu.
Aš viskuo pasirūpinsiu.
Ačiū, gyd. Aikai.
Nėra už ką, Marti.
Nėra už ką.
Viskas tik prasideda.
Išvertė Akvilė Katilienė