Nechte dveře dokořán.
Dokud neprojdeme pomalu tam dál.
Dokud nevyjde má nevěsta a já.
Půjde za námi ten chlapec z bar micva?
- Kde sakra je? - Nevím.
Marty, to jsem já. Já vím, že tu jsi.
Vyjdi ven, prosím.
Ne. Bolí mě bříško.
Dokonči, co tam děláš, a půjdeme zpátky.
- Propásl jsi horu. - To je fuk.
Je tam moc lidí. Všichni očumují.
Viděl jsi tu hromadu dárků?
Je tam tolik plnicích per, že si můžeš otevřít obchod.
Zapálíme svíčky, dáme si dort, zatančíme si s babičkou Flo a půjdeme.
Budu celou dobu s tebou. Slibuju.
Výborně. Pojď sem. Honem.
Všichni usmívat.
Cvokař od vedle
PODLE PODCASTU SPOLEČNOSTÍ WONDERY A BLOOMBERG
Joele, žvýkačku.
KINO
Tu jsi už měl, nebo jsi ji našel pod sedadlem?
- Pojď.
- Ahoj, mami. - Ahoj.
- Tak co film? - Dobrý.
Chlap se převlíkal za ženskou a dostal pusu od chlapa.
- Paráda. - Zábava.
- Byla to zábava. - Jo.
Jak ses měla?
Ve městě jsem dostala pokutu za parkování
a pak se 20 minut hádala s policajtem. Bylo to skvělý.
Nepřerušovaná konverzace s někým dospělým. Bylo to úžasný.
Aha. Já už musím jít.
Měli oběd?
Jasně. Čokoládu a gumídky.
- Marty! - Jdu.
Počkej! Musíme naplánovat ty tvoje narozeniny.
- Nechci nic dělat. - Nemusí to být nic velkýho.
Přijď brzo, aby u toho byly i děti.
Udělám jehněčí na grilu.
Spustím tím požární hlásič.
Slibuju, že zařídím, že to nikoho nebude bavit.
- Jo? - To zní dobře. Budu tam.
Kam vlastně jdeš? Máš snad rande?
- Ne. - Ne?
Ne, jdu za doktorem Herschkopfem.
- Znovu? - Jo.
Marty... to mám hroznou radost.
A zabírá to?
- Asi jo. Nevím. - Aha.
Chce, abych mluvil o svých pocitech, ale já cítím, že nechci.
Marty.
No vidíš.
- Mluv o tom, co tě trápí. - Jo.
- Jsem na tebe hrdá. - Jo.
- Díky. - Ahoj.
- Musím jít. Ahoj. - Mám tě ráda.
- Ahoj. - Ahoj.
Phyllis je silnější než já, ale tenhle rok...
Prostě to měla těžké.
Tátovu smrt nesla velmi těžce a pak...
Rozvádí se. Je mi jí líto.
To mně taky.
Ale tohle není její sezení.
Je vaše.
Promiňte. Pořád nevím, jak to funguje.
Máte moc pěknou košili.
To je od Ralpha Laurena?
Od Lifshitze. To je jeho pravé jméno. Ralph Lifshitz.
Fakt? To jsem nevěděl.
Trochu se známe.
Mám s ním fotku z jedné židovské akce. Je to fajn chlap. Dělá nadčasové věci.
To ano.
Ale Marty, zase jste velmi účinně změnil téma.
No tak.
Pokračujte.
Zajímá mě, jak vás ovlivnila smrt vašeho otce.
Mě?
No, jsem v pohodě.
V pohodě?
Přišel jste o tátu, Marty.
Máte plné právo nebýt v pohodě.
To jo.
Tak nejsem zas tak v pohodě.
Víte, jak posilňující a osvobozující to může být,
když si nějaký pocit pustíte k tělu a pojmenujete ho?
Chybí mi.
Samozřejmě.
Když si vzpomenu, že už tu není, tak se cítím...
...nic moc.
Cítit bolest není žádná hanba.
Proč vám chybí?
Byl to můj táta.
A vy jste byl dítě.
A je fajn být dítětem.
Nemáte zodpovědnost.
- Nerozhodujete. - Jo.
Ale teď je načase, abyste byl mužem vy, a to vás děsí.
Jo!
Naši otcové jsou totiž vzorem pro to, co znamená být mužem.
A když o něj přijdeme,
máme pocit, že jsme přišli také o archetyp mužnosti.
Ano, to je přesně ono. To je ono.
Povězte mi něco o tomhle.
No, teď když tu není,
mám pocit, že mě všichni sledují, jak ho nahradím.
Ale...
...máte strach, že vás vidí jako malého kluka,
protože se tak vidíte vy sám.
Mám za to, že jste právě dosáhl něčeho, čemu my cvokaři říkáme prozření.
Bože můj.
A došel nám čas.
Hrozně nerad končím sezení, když se někam posouváme,
ale i doktor musí jíst.
Víte co?
Obvykle chodím na něco do bistra,
ale jestli chcete jít taky a dokončit to,
tak klidně.
- Fakt? - Jo.
- Ale naúčtuju vám to, v pohodě? - Jistě, to je v pohodě.
Mně to nevadí, jestli vám ne.
KOREJSKÝ BUFET
- Skoro 40, jo? - Jo.
- Co na ty kulatiny plánujete? - Jako bych slyšel Phyllis.
Nic. Já oslavy nerad.
Já na to nejsem.
Ale bar micva jste měl, ne?
Jo, ale velkou část jsem propásl.
Byl jsem na záchodě. Mám problémy se zažíváním.
Občas se mi vnitřnosti zamotají
- jako telefonní šňůra. - Aha.
Propásl jsem i horu. Byl to hrozný den.
Pane doktore.
Zkuste kuře. Je nejlepší.
To vypadá pálivě. Můj žaludek...
Nevíte, o co přicházíte.
Ale vy tak obecně přicházíte asi o hodně, že?
Myslíte, že cílem života je se nezranit?
Cílem života je ho žít.
Zranění jsou jeho cena, příteli.
Tak co si dáte?
Tak.
Jo. Já bych si dal...
Opravdu bych chtěl, abyste mi udělali... Jo.
Jo, dám si krůtí v chlebu.
Bez omáčky a s jedním listem salátu.
Ne. Dám si...
Co ten roastbeef? Co roastbeef v bulce?
Co myslíte?
Že byste měl převzít zodpovědnost a rozhodnout se sám.
Dejte si nějaký sendvič. Šup. Řekněte první, co vás napadne.
Vyberte si něco. Cokoliv.
- Nemyslete. - Krocana!
Tak. Hotovo.
Krůtí sendvič. Nepálivý.
Jasně vidím, Marty, že jste jediný syn v rodině
a že vás rozmazlovali. Nemusel jste dospět.
A to vás zbrzdilo.
Máte pravdu. Naprostou pravdu.
Ale tomu je konec. Vezměte do rukou otěže svého života.
Ukažte svému personálu a světu, kdo je šéf.
Buďte sám sobě pánem.
Na co se díváš?
Mám nového klienta.
Dnes mi připomněl něco, na co jsem už dlouho nemyslel.
- Koukni na něj. - Božínku.
To je tvoje bar micva? Byl jsi hrozně roztomilý.
Jo? Podívej se, jak jsem otrávený.
- Levný oblek. - To je připínací kravata?
- Nejsme všichni z bohaté rodiny. - To neříkám. Zapomněla jsem, že existují.
Tehdy jsem si přál, aby to byla velká akce, velká událost.
Ale nebyla.
Ani oslavu jsem neměl.
Kde jsi ty fotky našel?
Vyhrabal jsem to ve skříni.
Myslím, že jsem je neviděl už... no vlastně nikdy.
Vypadáš roztomile.
Nech toho.
Je mi líto, že ti rodiče nedali pocit výjimečnosti.
To je v pohodě.
Nemohli si to dovolit.
Stejně by nevěděli, jak se to dělá.
Já ti ten pocit výjimečnosti dám.
Fakt, jo?
Opravdu.
Smrdí mi z pusy po kimči.
Jo.
Pane jo, novej ohoz.
No jo. To je od Lifshitze.
- Tak se jmenuje doopravdy. - Sekne ti to.
Pojďte sem, všichni.
Hned. Prosím.
Je moje práce vás, mé kolegy,
vést vstříc úspěšným výsledkům na pracovišti.
Takže bych chtěl nastavit nějaká pravidla,
která celému týmu pomůžou vykonávat optimální...
...výkon.
Pracovní doba začíná přesně v 9:00.
Jo. Fajn.
Žádné shromažďování se kolem kopírky a probírání, co se stalo ve Falcon Crest.
Oběd trvá 36 minut. Pardon, 30 minut.
Moje nula vypadá jako šestka. Přečetl jsem to špatně.
- Pardon. Doma je chaos. - Ahoj, Phyllis.
Já nevěděla, že je schůze.
To je přece jedno, ne?
Co prosím?
Neměla bys chodit včas i tak?
Řeknu ti, co se stalo.
Joel si ráno umyl vlasy odstraňovačem chlupů.
Takže můj osmiletý kluk vypadá jako Telly Savalas.
Nenadávej mi kvůli půlhodině, děkuju.
Co mu je? Bože.
Tomu říkám začátek dne.
- Bože. - Čekáme.
Jen si položím tašku. Díky.
- Čekáme, až si sedne. - Soucit, Marty.
Můj syn je plešatý.
Tak ten odstraňovač chlupů máš mít někde zavřený.
- Dej mi pokoj. - Čekáme, Phyllis.
- Vidělas Falcon Crest? - No...
- Nářez. - Phyllis!
- Hrozně mě... - Já...
Musím trochu nadávat, chápeš?
Snažím se tady nastavit pravidla.
Dobře.
Prosím.
Nejdůležitější pravidlo je...
Pardon.
Nejdůležitější pravidlo je, že v práci
Přece...
V práci pracujeme.
Ano? Takže žádné konverzace osobního charakteru.
- Žádné vykecávání na telefonu. - Marty, volá ti pan doktor Herschkopf.
Fakt?
Aha. Technicky vzato se to týká práce, takže...
Říkal, že jde o něco osobního.
Tak to ho radši popros, ať ti zavolá později.
Jo. Dobře.
V tomto jednom případě, a protože mám výsadní právo,
jsem od všech dříve zmíněných omezení osvobozen.
Protože technicky vzato tato pravidla neplatí,
když se tato schůzka odloží.
Takže v tom případě odkládám schůzku.
Ne! Pozastavuji schůzku.
Šachmat.
Leroyi.
Pěšáky nepodceňuj, brácho.
Tady ho máme. Zdravím!
- Leroyi, nevadilo by ti... Díky. - Ne.
Posaďte se.
Jasně.
- Díky, že jste přišel. - Jo.
- Doufám, že jsem vám nenarušil den. - V pohodě.
Všechno v pořádku?
Všechno je skvělé.
Myslel jsem na vás, Marty.
Vy jste na mě myslel?
Budete mít narozeniny a mám pro vás zajímavý návrh.
Chcete se zlepšit, stát se novým člověkem, že?
Začít novou kapitolu.
Myslím, že byste takový důležitý okamžik měl nějak oslavit.
Myslím, že byste měl podstoupit druhou bar micva.
- Prosím? - Pokračování.
Opakování. Rocky se taky vrátil do ringu.
A vy se vrátíte na bimu.
- Já nevím. - Přemýšlejte. Ta první vás pořád straší.
Zčásti jste pořád ještě na tom záchodě a je vám špatně.
Mohla by to být druhá šance.
Udělejte to znovu. Dokonalá oslava čtyřicátin.
Zní to zajímavě.
- Nelíbí se vám to. - Ale ne.
Byl by to opravdový obřad životní změny.
Způsob, jak ohlásit toho nového člověka, vaše nové já.
Mně se ten nápad moc líbí.
Nechci znít, že si toho nevážím...
Promyslím to, jo?
Jistě. Nebudu vás přece nutit.
Je to na vás.
Musím jít.
Tak na sezení.
Mějte se hezky, Marty.
Dejte mi vědět.
- Ahoj, díky. - Já věděla, že přijdeš.
- Cože? - Choval ses fakt divně.
O čem to mluvíš?
Vím, že ses přišel omluvit za dnešek.
Za co?
Že jsi na mě byl před všemi tak hrubý.
Promiň, jestli ti to tak připadalo, ale snažím se zlepšit.
Snažím se být sám sobě pánem.
Pánem, jo? Jasně.
Jo.
Takže ta terapie fakt funguje, co?
- Jo. Fakt jo. - Fajn.
A doktor Ike dostal nápad.
- Tak mu teď říkáš, jo? Doktor Ike? - Jo.
Prvně ten nápad zněl trochu divně, ale poslouchej:
Doktor Ike si myslí, že bych na čtyřicátiny...
...měl mít bar micva.
- Už jsi tím prošel. - Jo.
Podruhé.
Co bylo špatně na té první?
Byl to přece hrozný den.
Popletl jsem haftaru
a schoval se na záchodech.
Máma s tátou na tebe ale byli pyšní.
Moc to pro ně znamenalo.
Já vím, ale...
No...
Ten doktor mi připadá trochu nekonvenční.
Jo, to asi je.
Ale hrozně moc se stará.
A všechno, co o mně řekl, je pravda.
Vidí, jaký opravdu jsem.
Rozumí mi a ta terapie funguje.
Jsou to sice jenom slova a pocity a tak,
ale když se to řekne nahlas, má pravdu. Je to posilňující.
Je to osvobozující.
Je to úleva.
Chápeš?
A mám pocity a dělám různé věci, které jsem nikdy...
Dává mi bezchybné rady,
a jestli si myslí, že bych to měl udělat, tak bych možná měl.
Marty.
Mám z tebe fakt radost.
Fakt jo.
Ale nemusíš...
Nemusíš nic uspěchat.
Proč ne? Je to vzrušující.
Jsem připraven. Opravdu.
Marty.
Souvisí to s tím, že ti bude 40?
Ne!
Jsou jiné způsoby, jak zvládnout krizi středního věku.
Kup si corvettu nebo tak.
Nebo si zašukej s prostitutkou. Já tě soudit nebudu.
Cítím se dobře, Phyllis.
Nemáš radost?
Jistěže mám.
Tak jasno v hlavě jsem neměl už dlouho.
Může to být fajn.
Uděláme to spolu, ne?
Jako rodina.
Vždyť už jsme to jako rodina udělali.
Když ti bylo 13.
Tentokrát to bude jiné.
Tentokrát to bude lepší.
Věř mi, Miriam.
Na tu Floridu řekni ne. Nejezdi. Stůj si za tím.
Tvoje matka se s tím vyrovná.
Dobře. Díky.
- Zdravím. - Zdravím.
Jste tu dřív.
Přemýšlel jsem o tom a chci do toho jít.
- To je skvělá zpráva. - Věřím, že by to pro mě mohlo být dobré.
Sestra s tím nesouhlasí, ale ona to přehodnotí.
Narozeniny mám už za tři týdny a myslím, že u nás v synagoze nemají čas.
Nemějte strach. Já už to domluvil u nás.
- Opravdu? - Opravdu.
Tušil jsem, že se rozhodnete takhle.
S rabínem jsme přátelé a před pár lety jsem mu pomohl překonat těžké období.
Udělá to rád.
Na ten den už jednu bar micva má, takže se přidáme.
Pane jo. Nevím, co na to říct.
Co třeba, že budete dřít a že to zmáknete?
Pozvu pár kamarádů, ať to tam zaplníme.
Pane rabíne?
Phyllis, ahoj.
Mohla bych s vámi mluvit?
Jasně, pojď dál.
Šla jsem na schůzku sesterstva a chtěla jsem se u vás na chvilku stavit.
Rád tě vidím.
Chtěla bych s vámi probrat tu záležitost ohledně bar micva.
Chci znát váš názor.
Mně to připadá jako poničení památky mých rodičů.
Jakou bar micva?
Martyho bar micva.
- Tvého bratra? - Ano.
Je to bláznivý nápad k oslavě 40. narozenin.
Promiň, ale nevím, o čem je řeč.
- Začněte... - Slyším to poprvé.
Pověz mi o tom.
Kongregace.
Tak, Marty, zkuste to.
Pardon.
Tohle zlepšíme.
Výborně.
Emily, teď ty.
Jak to jde?
Moc dobře. Marty tvrdě dře.
To bych mu radil. Neztrapněte mě. Přijde hodně lidí.
Budu se snažit.
Zařizuji na ten velký den už jen poslední detaily.
Pane rabíne, pořád čekám na to, v jakém pořadí se bude číst z Tóry.
Mohl byste mi to poslat?
- Jistě. - Fajn.
Jdu zkontrolovat elektřinu v tančírně, mám objednaného úžasného DJe.
Jestli teda nevadí, že to zatáhnu já.
Jak chcete, doktore.
Super. Tak zatím.
Počkej, Isaacu. Na vteřinku.
Jde vám to skvěle. Spolupracujte.
Volal mi rabín Goldberg z madisonské kongregace.
- Ptal se na tebe. - Na mě?
Volal kvůli nějaké Phyllis Shapirové.
Ty ji znáš?
- Ne. - Myslím, že to je Martyho sestra.
Co ji zajímalo?
Ty a tvoje reputace tady u nás.
A jestli jsi už někdy pro pacienty pořádal bar micva.
Já nemyslel, že to je pacient, ale tvůj kamarád.
Jo, Marty je můj pacient.
A to, co pro něj děláme, nebo spíš děláte,
je „terapeutická micva“.
Tohoto muže celý život brzdí to, co se stalo na jeho 13. narozeniny.
Kolik ti přijde lidí?
Hodně. Něco kolem...
Víš, kolik přesně?
Myslím, že asi tak 100.
Pane jo.
A vám?
Jo. No... uvidíme.
- Lidi mají moc práce a tak. - Jo.
...se mnou.
Bůh ho miluje.
To ti řekl on?
Tak jo, teď...
Marty.
- Zdravím. - Máte chvilku?
Jasně. Co se děje?
Posaďte se.
Dobře.
Máte sestru Phyllis, že? Phyllis Shapirová.
Ano. Proč?
Jaká vlastně je?
Říkal jste, že nedávno měla těžké období, ale nemá nějaké problémy?
Nerozumím.
Netrpí duševní poruchou?
Neléčila se s chemickou nerovnováhou?
- Něco takového? - Ne.
Jen se snažím dozvědět, co je zač, a pomalu spustím poplach.
Můj psychiatrický radar něco zachytil.
Proč? Co tím myslíte?
Zdá se, že se na mě vyptávala.
Volala do synagogy, jakou mám pověst, jestli jsem důvěryhodný.
- Co? - Já, doktor Isaac Herschkopf,
co je v radě medicíny na NYU.
Bože, nevím, co na to říct.
Každý doktor přísahá, že nikomu neublíží.
Je to přísaha, kterou beru velmi vážně.
Když někdo pochybuje o mém charakteru, tak to bolí.
- Opravdu bolí. - Omlouvám se.
Moje pověst je všechno, co mám. Vydřel jsem si ji.
- To je nenapadnutelné. - Já vím.
Jste nejlepší.
Mám obavy, Marty, že ta vaše sestra pro vás nechce to nejlepší.
Ale to ona mi navrhla, ať jdu na terapii.
Já vím, ale chce opravdu vidět, jak se měníte,
nebo radši uvidí, jak jste ustrnul?
Takovíto lidé nejsou ochotní na sobě pracovat.
A když vidí, jak se zlepšujete, cítí se ohroženě.
- Myslím, že pro mě chce to nejlepší. - Tak proč to sabotuje?
Marty, důvěra je jádrem toho, kdo jsem a co dělám.
Jinak to nejde.
Bez důvěry nejsem nikdo. Bez důvěry nemáme nic.
Já vám důvěřuji. Naprosto.
Promluvím s ní. Opravdu.
Slibuji.
Dej mi pokoj, Danieli.
Nemluv se mnou o tom svým...
Musím s tebou mluvit.
- Co děláš? - Hned.
Jestli to je zase nějakej proslov ve stylu „v práci pracujeme“, tak tě...
- Teď ne. - Volala jsi jeho rabínovi?
- Co? - Doktora Ikea. Volala jsi jeho rabínovi?
Proč kolem něj slídíš?
Tak kvůli tomu ses naštval?
Marty, já neslídím. Jen tě chráním.
Ztrapnilas mě, Phyllis. Hrozně se naštval.
Na něm mi nezáleží. Záleží mi na tobě.
Jo? Fakt?
Jsem tvoje sestra. To je snad můj úkol, ne?
Marty, na chvíli se zastav.
„Utíkej ke světlu, Carol Anne.“
Zníš vyšinutě.
Fakt ti nepřijde, že to je od terapeuta divnej návrh?
Snaží se mi pomoct.
Ale je to za čárou.
Říká kdo? Ty?
Víš, co si myslím?
Že vidíš, že se měním, a cítíš se být ohrožena.
To si myslíš ty, nebo on?
Řeklas mi, ať za ním jdu, Phyllis!
Já ti řekla, ať si s někým promluvíš, ne ať opakuješ 13. narozeniny.
Ale já to udělám. Jasný?
Dobře.
Jak chceš ty, Marty.
A jestli mě nebudeš podporovat, tak nechoď.
- Teď se chováš fakt na 13. - Jestli tomu nevěříš, nechci tě tam.
- Mám ti snad lhát? - Ne.
Nevěřím tomu. Je to nesmysl.
- Nesmysl? - Jo.
- Dobře. Tak jo. - Fajn.
Nechoď, jo?
I kdyby sis to rozmyslela. Nechoď.
Marty!
Fajn!
Dnes je výjimečný den.
Buďte vítáni na naší bnej micva.
A vítám i rodiny a přátele, kteří dnes budou svědky toho,
jak Emily započne život dospělé židovky.
A Martyho...
...který v tom bude pokračovat.
První alija.
Bravo!
Jo.
Mazel tov.
- Mazel tov. Oslavíme to.
- Jo. - Jo.
NA MARTYHO BAR MICVA JSEM SE UTANČIL K SMRTI
Jo!
Chcete něco vzkázat oslavenci?
To jsem já,
- ale jestli bych chtěl něco... - Promiňte...
Mazel tov.
Phyllis.
Pardon, Marty.
Já jsem Bonnie. Ikeova žena.
Bonnie! Božínku. Dobrý den.
- Dobrý den. - Zdravím.
Viděla jsem, jak tu jste sám. Já na tyhle věci taky nejsem.
Moc rád vás poznávám.
Váš muž je skvělý člověk.
Skvělý člověk ano,
ale nic moc tanečník.
Naposledy se takhle bavil na naší svatbě.
Fakt si to užívá. Má hodně kamarádů.
To jo.
Je to tady!
Hava nagila, hava nagila,
hava nagila ve nis'mecha.
Hava nagila, hava nagila...
Běžte taky, Marty!
Marty?
Hava neranena, hava neranena...
Marty, co se děje?
Musím na záchod.
- Všichni na vás čekáme. - Já vím.
Jenom musím...
Bolí mě bříško.
Marty.
Je hotovo, Mar... To nejtěžší máte za sebou.
- Teď je čas se bavit. - Já vím, ale...
Marty, nejsem si jistý, že ty vaše problémy jsou skutečné.
Jsou skutečné. Mám hrozný záchvat.
Znám vás už několik týdnů a neviděl jsem, že byste měl zažívací problémy.
Osvobodím vás ze lži, kterou 30 let udržovali všichni, vaše sestra i vy sám.
Nic vám není.
Zažívací problémy mají malí kluci.
Pořádní chlapi se jdou vysrat!
No tak!
Už je čas.
No...
Budu mluvit za vašeho strýce: Je mu líto, že tu nemohl být.
Moc, moc líto.
Ale to je rodina.
Je to skupina lidí, kterým dlužíte omluvu.
Lidé, které máme rádi, občas dělají něco, s čím nesouhlasíme.
Občas se chovají jako vypatlaní kreténi.
Pardon.
Jdeme jíst.
Raz, dva, tři.
Překlad titulků: Karel Himmer