Kan vi få upp bar mitzva-pojken på scenen?
- Var fan är han? - Jag vet inte.
Marty. Det är jag. Jag vet att du är här.
Snälla, kom ut.
- Nej. Jag har magont. - Gör klart vad du än gör och kom.
- Du missade dansen. - Jag bryr mig inte.
Det är för mycket folk som tittar på mig.
Har du sett vad många presenter?
Du kan öppna en pennbutik om du överlever en timme till.
Vad sägs om att tända ljusen, äta lite tårta,
dansa med mormor Flo och dra härifrån?
Jag lovar att vara med dig hela tiden.
Fantastiskt. Kom hit nu.
Då så. Le, allihop.
BASERAD PÅ PODDEN AV WONDER OCH BLOOMBERG
Joel, tuggummit.
Hade du det tidigare eller hittade du det under sätet?
- Kom igen.
- Hej, mamma. - Hejsan.
- Hur var filmen? - Bra.
Mannen klädde sig som en kvinna och en annan man kysste honom.
- Härligt. - Det var kul.
- Den var väldigt kul. - Ja.
Hur var din dag?
Jag körde till Midtown, fick P-böter,
grälade med trafikpolisen i 20 minuter. Det var underbart.
Ett oavbrutet samtal med en vuxen.
Så det var fantastiskt.
Okej. Jag måste gå.
Åt de nån lunch?
Jajamän. Choklad och gelégodis.
- Marty! - Vi ses.
Vänta. Din födelsedag. Vi måste planera nåt.
- Nej. Jag gillar inte att fira. - Det måste inte vara stort.
Kom över tidigt så att barnen kan vara med.
Jag steker lite lammkotletter.
Brandlarmet går då.
Jag lovar att se till att ingen har roligt.
- Okej? - Låter perfekt. Jag kommer.
Vart ska du ens? På en D-A-T-E?
- Nej. Nej, nej. - Inte?
Nej. Jag har tid med dr Herschkopf.
- Igen? - Ja.
Marty, det... Vad roligt!
Går det bra?
- Jag tror så. Vet inte. - Okej.
Han vill att jag pratar om mina känslor, men min känsla är att jag inte vill det.
Marty.
Se på dig. Prata bara om vad som bekymrar dig.
- Okej? - Ja.
- Jag är stolt över dig. - Okej.
- Tack för idag. - Hej då.
- Jag borde gå. Hej då! -Älskar dig. Så stolt.
- Hej då! - Hej då!
Phyllis var alltid den starka.
Men det senaste året, alltså...
Hon har varit med om mycket.
Hon tog pappas död hårt, och sen...
Hon är i skilsmässa. Jag tycker synd om henne.
Jag med.
Men det är inte hennes terapitid. Det är din.
Förlåt. Det här är nytt för mig.
Snygg skjorta, förresten.
Är det Ralph Lauren?
Lifshitz. Det är hans riktiga namn.
Ralph Lifshitz.
Va? Det hade jag ingen aning om.
Jag känner honom lite.
Tog en bild med honom på ett event. Trevlig prick. Hans grejer är tidlösa.
Ja, verkligen.
Men Marty, du har återigen lyckats byta samtalsämne.
Kom igen nu.
Fokusera.
Jag är nyfiken. Hur påverkade din fars död dig?
Mig?
Alltså, jag mår bra.
Bra?
Din pappa dog.
Du har rätt att inte må bra över det.
Ja.
Inte så bra, då.
Vet du hur bemyndigande och befriande det kan vara
att låta dig själv känna nåt och identifiera den känslan?
Jag saknar honom.
Klart du gör.
När jag tänker på att han är borta känns det...
...inte bra.
Det finns ingen skam i att känna smärta.
Varför saknar du honom?
- Han var min pappa. - Det betyder att du var barnet.
Det är kul att vara liten. Du måste inte ha något ansvar,
- fatta beslut. - Ja.
Men nu måste du vara mannen, och det skrämmer dig.
Ja.
Det är för att våra fäder är mallen för vad det innebär att vara en man.
När vi förlorar dem
känns det som att vi förlorar bilden av manlighet med dem.
Ja. Exakt det.
Berätta mer om det.
Tja, nu när han är borta
känns det som att alla förväntar sig att jag ska ta över hans ansvar.
Men...
Men du är rädd för att de fortfarande ser dig som ett barn,
för det är så du ser dig själv.
Jag tror att du just hade nåt vi hjärnskrynklare kallar ett genombrott.
Gud.
Det var all tid för idag.
Jag hatar att avrunda precis när vi kommit nånvart,
men jag måste äta nån gång.
Alltså...
...jag tar vanligtvis bara en macka,
men om du vill följa med och göra klart det här så är det okej.
- På riktigt? - Ja.
- Jag måste ta betalt för tiden, men... - Nej, nej.
Det är lugnt.
Det låter toppen, bara du inte har nåt emot det.
KOREANSK BUFFÉ & MACKOR
- Du är snart 40. - Ja.
- Hur tänker du fira? - Du låter som Phyllis.
Nä. Jag gillar inte fester.
Det är inte min grej.
Du måste ha haft en bar mitzva?
Ja, men jag missade mycket av den.
Jag var på toan. Matsmältningsbesvär.
Ibland trasslar tarmarna ihop sig
- som en telefonsladd. - Jaså?
Jag missade till och med dansen. Det var hemskt.
Doktorn.
Pröva kycklingen. Den är bäst.
Den ser kryddstark ut. Min mage.
Du missar nåt.
Fast du missar nog mycket, inte sant?
Tror du att meningen med livet är att inte bli sårad?
Meningen är att leva.
Att bli sårad hör till, min vän.
Så vad vill du ha?
Okej.
Ja. Jag vill ha...
Jag önskar uppriktigt att du lagar... Ja.
Vi tar kalkon på vitt bröd.
Ingen sås. Med ett salladsblad.
Nej, nej. Vi tar...
Vad sägs om lite rostbiff? Kanske på en fralla?
Vad tycker du?
Jag tycker att du borde ta lite ansvar och fatta ett beslut.
Välj en macka, okej?
Kör. Säg vad som helst.
Välj. Vad tänker du... Vad som helst.
- Tänk inte. - Kalkon!
Så där. Där har vi det.
En jävligt tråkig kalkonmacka.
Det är tydligt att du som den enda sonen
blev bortskämd. Du har inte behövt växa upp.
Det har hämmat dig.
Du har rätt. Helt rätt.
Men inte nu längre. Ta tag i ditt liv.
Visa din personal – och världen – vem som är chef.
Var ditt rikes härskare.
Vad har du där?
Jag har en ny klient.
Han påminde mig om nåt jag inte har tänkt på på länge.
- Spana in grabben. - Herregud.
Är det din bar mitzva? Vad söt du var.
Söt?
Se hur miserabel jag ser ut.
- Den där billiga kostymen. -Är det en färdigknuten slips?
Alla föddes inte rika.
Jag menade bara att jag hade glömt att de fanns.
Jag ville att det skulle vara ett stort evenemang.
Det var inte det.
- Jag fick inte ens en fest. - Var hittade du bilderna?
I garderoben.
Jag har nog aldrig ens tittat på dem.
Jag tycker du ser söt ut.
Sluta.
Vad trist att det inte kändes speciellt.
Det är okej. Mina föräldrar hade inte råd.
De hade ändå inte vetat vad de skulle göra.
Jag vill få dig att känna dig speciell.
Jaså?
Verkligen.
Jag luktar nog kimchi.
Japp.
Nya kläder.
Ja, det är en Lifshitz.
- Det är hans riktiga namn. - Stiligt.
Kan alla samlas här?
Nu. Snälla.
Det är mitt jobb att guida er, mina medarbetare,
mot framgångsrika resultat med mål på arbetsplatsen.
För att göra detta skapar jag följande regler
som kommer att hjälpa hela teamet prestera med optimal...
...prestanda.
Arbetsdagen börjar prick klockan nio.
Ja. Det är bra.
Inga fler folksamlingar runt kopiatorn
för att prata om vad som hände i Falcon Crest.
Lunchen är 36 minuter. Ursäkta, 30 minuter.
Min nolla ser ut som en sexa. Så jag läste fel.
- Förlåt. Kaos hemma. Suck. - Phyllis. God morgon.
- Jag visste inte att vi hade personalmöte. - Hade det gjort nån skillnad?
Ursäkta?
Borde du inte komma i tid oavsett?
Nå, om du måste veta,
satte Joel hårborttagningsmedel i håret i morse.
Så min åttaåring ser ut som nån satans Telly Savalas.
Så tjafsa inte om en halvtimme, är du snäll.
Vad är det med honom? Herregud.
Bra start på dagen.
- Gud. - Väntar på Phyllis.
Låt mig bara komma på jobb, tack.
- Så snart hon sätter sig. - Lite medlidande. Min son är flintis.
Kanske hårborttagningsmedlet borde förvaras säkert?
- Lägg av, Marty! - Vi väntar på dig, Phyllis.
- Såg du Falcon Crest igår? - Jag...
- Vad spännande. - Phyllis!
- Så rörande... - Jag...
Jag måste tjafsa lite på dig, okej?
Jag försöker fastställa regler här.
Okej.
Snälla.
Och den viktigaste är...
Ursäkta.
Den viktigaste är att när vi är på jobbet, så...
Så...
Vi jobbar på jobbet.
Okej. Med andra ord – inga privata samtal.
Inget småprat i telefon.
Marty. Dr Herschkopf är i luren.
Är han det?
Okej. Alltså, tekniskt sett är det...
Jag tror det är arbetsrelaterat. Så...
Han sa att det var privat.
Då är det bäst... att du ber honom återkomma.
Ja. Okej.
Enbart det här tillfället, som ett personligt privilegium,
är jag undantagen de nyss nämnda begränsningarna
för att tekniskt sett träder reglerna inte i kraft
förrän mötet är avslutat.
Så, med detta sagt är mötet avslutat.
Nej. Mötet är pausat.
Schackmatt.
Leroy.
Underskatta aldrig en bonde, mannen.
Där är du ju. Hej!
- Leroy, kan du... Tack. - Visst.
Slå dig ner.
Visst.
- Tack för att du kom. - Visst.
- Hoppas att jag inte störde. - Nej då. Det är lugnt.
Är allt bra?
Allt är toppen.
Du har varit i mina tankar.
Har jag det?
Din födelsedag närmar sig, och jag har en spännande idé.
Du vill bli en ny och starkare man, va?
Inleda ett nytt kapitel?
Ja.
Du borde fira den här milstolpen.
Du borde ha en andra bar mitzva.
- Vadå? - En uppföljare.
En returmatch.
Rocky klev in i ringen igen. Du kliver upp på bimahn igen.
- Jag vet inte. - Tänk över det.
Den första förföljer dig än.
En del av dig sitter fortfarande på dasset med rännskita.
Det här kan vara en andra chans.
Gör om det. Perfekt 40-årsfirande.
Intressant.
- Du avskyr idén. - Nej.
Tänk på saken. Det vore en äkta övergångsrit.
Ett sätt att förkunna denna nya man, ditt nya jag.
Jag diggar den här idéen.
Jag vill inte låta otacksam, men får jag tänka på saken?
Självklart. Jag tänker inte tvinga dig.
Det är ditt val.
Jag måste dra.
Vi ses nästa gång.
Ha en bra dag.
Säg till vad du vill göra.
- Tack för att du öppnade. - Jag visste att du skulle komma.
- Ursäkta? - Det var så olikt dig.
Vilket då?
Jag vet att du är här för att be om ursäkt.
För vad?
För att du var så ohyfsad mot mig inför alla.
Förlåt om du tycker det, men jag försöker göra mitt bästa.
- Jag försöker vara mitt rikes härskare. - Ditt rike? Jag fattar.
Ja.
Jag antar att terapin funkar?
- Ja, verkligen. - Okej.
Dr Ike fick en idé.
-Är det så han heter nu? Dr Ike? - Ja.
Idén lät lite konstig först, men hör på det här:
Han tycker att jag på min 40-årsdag...
...borde ha en bar mitzva.
- Du hade ju en. - Ja.
Men en andra.
Vad var det för fel på den första?
Det var en hemsk dag.
Jag sabbade högläsningen, och jag gömde mig på toan.
Men mamma och pappa var så stolta.
Det betydde så mycket för dem.
Jag vet. Men...
Nå...
Den här doktorn verkar lite okonventionell, va?
Ja, det är han väl.
Men han bryr sig så mycket.
Och allt han sagt om mig stämmer.
Han ser den jag är.
Han förstår mig, och terapin funkar.
Jag vet att det bara är ord och känslor och sånt,
men när jag säger dem högt... Han har rätt, det är bemyndigande.
Det är befriande.
Det är en lättnad.
Jag känner och gör saker som... Som jag aldrig...
Grejen är den att hans råd har varit perfekta,
och om han tycker att jag borde göra det, så borde jag kanske göra det.
Marty.
Jag är så glad för din skull.
Verkligen.
Men du...
Du borde inte ha för bråttom.
Varför inte? Det är spännande. Jag är redo för det här. Verkligen. Jag...
Marty.
Handlar det här om att du fyller 40?
Nej.
Man kan ha sin 40-årskris på andra sätt.
Man köper en Corvette...
Bara gå och knulla en prostituerad. Jag dömer ingen.
Jag mår bra.
-Är du inte glad för min skull? - Självklart.
Jag har inte tänkt så här klart på en evighet.
Det vore nog fint.
Och vi gör det tillsammans.
Som familj.
Vi gjorde det ju redan som familj.
När du var 13.
Den här gången blir det annorlunda.
Det blir bättre.
Tro mig, Miriam.
Säg nej till Florida. Åk inte. Lär dig att säga ifrån.
Din mor får acceptera det.
Okej. Tack.
- Hej. - Hej.
Du är tidig.
Jag har tänkt på saken, och jag vill göra det!
Härligt.
Jag tror att det här vore bra för mig.
Syrran håller inte med, men...
Hon ändrar sig.
Problemet är att jag fyller år snart, och jag tror inte synagogan har tid.
Det är lugnt. Jag har pratat med min.
- Har du? - Ja.
Jag kände på mig att du skulle ändra dig.
Jag är nära min rabbin.
Jag hjälpte honom när han hade det kämpigt tidigare.
Han gör det gärna.
Han har redan en den dagen, så vi kan ha din samtidigt.
Wow. Jag vet inte vad jag ska säga!
Säg att du övar häcken av dig och sätter den.
Jag bjuder in lite vänner så det inte ser så tomt ut.
Rabbin.
Phyllis! Hej.
Jag undrade om du har tid snabbt.
Visst, stig på.
Jag var på väg till kvinnoträffen
och ville bara prata lite snabbt.
Kul att ses.
Jag ville höra vad du tycker om den här bar mitzvan.
Låt höra.
För mig så förminskar det mina föräldrar och deras minne.
Vilken bar mitzva?
Martys.
- Din bror? - Ja.
De här dumheterna om hans 40-årsdag.
Förlåt, men jag vet inte vad du pratar om.
-Du börjar. - Jag har inte hört nåt.
Berätta mer.
Församlingen.
Okej, Marty. Gör ett försök.
Förlåt.
Okej, det ordnar sig.
Bra jobbat.
Emily, det är du.
Hur går det här?
Så bra. Marty jobbar hårt.
Bäst för honom. Skäm inte ut mig. Jag har många som kommer.
- Jag ska göra mitt bästa. - Jag ser bara över de sista detaljerna.
Rabbin, jag väntar fortfarande på alijornas ordning.
Kan du fixa det?
- Absolut. - Schyst.
Jag ska kolla elen i balsalen.
Jag har bokat en otrolig dj.
Om du inte har nåt emot att betala för honom.
Vad du än behöver.
Toppen. Okej. Ses snart.
Vänta, Isaac. Ge mig en minut.
Ni är så duktiga, ungdomar. Fortsätt öva ihop.
Jag fick ett samtal från rabbin Goldberg från Madisons synagoga
- om dig. - Om mig?
Det var å Phyllis Shapiros vägnar.
Vet du vem det är?
- Nej. - Jag tror det är Martys syster.
Vad undrade hon över?
Dig. Ditt anseende här.
Och om du nånsin ordnat en bar mitzva för en patient förr.
Jag trodde att Marty bara var din vän.
Ja, Marty är min patient.
Och det vi gör för honom, det du gör för honom,
är en "terapeutisk mitzva".
Hela sitt liv har han hämmats av sin 13:e födelsedag.
Hur många har du bjudit?
Många. Typ...
Har du ett exakt antal?
Runt hundra, tror jag.
Wow.
Och du?
Ja, jag tror... Alltså... Vi får se.
- Folk har sina scheman. - Ja.
...han är med mig.
Gud älskar honom.
Sa han det personligen?
Okej. Då sjunger vi...
Marty.
- Hej. - Har du tid?
Givetvis. Vad är det?
Slå dig ner.
Okej.
Din syster heter Phyllis Shapiro, va?
Ja. Hur så?
Hurdan är hon som människa?
Du sa att hon har haft det tungt, men har hon nån agenda?
Jag förstår inte.
Har hon varit mentalt sjuk? Har hon behandlats för nån kemisk obalans?
- Nåt sånt? - Nej.
Jag försöker bara förstå vem hon är.
Min psykiatriradar plingar.
Varför? Vad menar du?
Hon har tydligen hört sig för om mig.
Ringt synagogan för att se om jag var trovärdig.
- Va? - Jag, dr Isaac Herschkopf,
i NYU:s läkarlinjes styrelse.
Herregud. Vad kan jag säga?
Vi läkare svär att aldrig göra nån skada.
Det var en ed som jag tog – och tar – på stort allvar.
Så när nån ifrågasätter mitt anseende... smärtar det.
- Verkligen. - Jag är så ledsen.
Mitt rykte är allt jag har. Jag har jobbat hårt för det.
- Det är oklanderligt. - Jag vet. Du är bäst.
Jag är rädd för att din syster inte vill ditt bästa.
Men det var hon som rekommenderade terapi.
Ja, men vill hon verkligen se dig förändras,
eller vill hon att du förblir som du är?
Människor som henne vill inte göra jobbet själva.
Så det är skrämmande att se dig växa.
- Jag tror att hon vill mitt bästa. - Varför försöker hon sabotera det då?
Marty, tillit är en viktig del av den jag är och det jag gör.
Det måste vara det.
Jag är inget utan tillit. Vi har inget utan tillit.
Jag litar på dig. Fullständigt.
Jag ska prata med henne.
Jag lovar.
Men lägg av, Daniel.
Prata inte med mig om din...
Vi måste prata.
- Vad gör du? - Nu.
Om det här är en av dina "vi jobbar på jobbet"-snack,
- orkar jag inte nu. - Ringde du hans rabbin?
- Va? - Dr Ike.
Du ringde hans rabbin.
Varför snokar du runt?
Är det därför du är upprörd?
Jag... Marty, jag snokade inte. Jag försöker skydda dig.
Du skämde ut mig. Han är väldigt upprörd.
Jag bryr mig inte om honom. Jag bryr mig om dig.
Gör du? Verkligen?
Jag är din syster. Det är mitt jobb.
Marty, hör på dig själv.
Vad... "Spring mot ljuset, Carol Anne."
Du låter galen.
Tycker du inte att det är ett konstigt förslag från en terapeut?
Han försöker hjälpa mig.
Men han går för långt.
Enligt vem? Dig?
Jag tror att du ser att jag förändras och att du hotas av det.
Tror du det? Eller gör han det?
Du sa åt mig att göra det här!
Jag sa åt dig att prata med nån, inte fylla 13 igen.
Men jag gör det. Okej?
Okej.
Skit samma, Marty. Okej.
Om du inte tänker stötta mig, behöver du inte komma.
- Så nu är du faktiskt 13. - Tror du inte på det, kan du stanna hemma.
- Vill du att jag ljuger för dig? - Nej.
Jag tror inte på det. Det är löjligt.
- Löjligt? - Ja.
- Bra. Okej. - Bra.
Kom inte, då.
Inte ens om du ändrar dig! Kom inte!
Marty!
Okej!
Vilken speciell dag.
Välkomna till vår b'nai mitzva.
Välkomna alla familjer och vänner som idag får bevittna
när Emily börjar sitt liv som en fullvärdig judisk vuxen.
Och Marty.
Marty, som fortsätter att göra just det.
Den första alijan.
Bravo!
Ja.
Mazel.
Mazel tov.
-Mazel tov. Nu festar vi.
- Ja. - Ja.
JAG DANSADE HÄCKEN AV MIG PÅ MARTYS BAR MITZVA
Ja! Allright!
Nåt att säga till bar mitzva-gossen?
Tja... Jag är bar mitzva-gossen,
-men om jag hade nåt som jag ville säga... -Förlåt...
Du, mazel tov.
Phyllis.
Förlåt mig. Marty?
Jag är Bonnie. Ikes fru.
Bonnie! Herregud. Hej.
- Hej. - Hej.
Jag såg att du var ensam, och jag är inte heller bekväm på sånt här.
Vad roligt att träffas.
Din man. Vilken toppenkille.
Han är toppen, ja.
Kanske inte världens bästa dansare.
Jag har inte sett honom ha så här skoj sen vårt bröllop.
Han har verkligen kul. Vad många vänner han har.
Ja, verkligen.
Det är dags!
Ut på dansgolvet, Marty!
Marty?
Marty. Vad är det som händer?
Jag måste på toa.
- Vi väntar på dig där ute. - Jag vet.
Jag måste bara...
Magont.
Marty.
Kom igen. Det svåra är över.
- Det är dags att ha kul. - Jag vet. Men...
Marty. Jag vet inte ens om dina problem är äkta.
De är äkta. Jo. Det bara blossade upp.
Vi har känt varann i flera veckor,
och jag har aldrig sett dig ha matsmältningsproblem.
Låt mig befria dig från en lögn som alla, inklusive du och din syster,
har låtit bestå i 30 år.
Det är inget fel på dig!
Småpojkar har matsmältningsbesvär.
Riktiga män skiter hårt!
Kom igen nu!
Det är dags.
Nå...
Er morbror är ledsen att han inte kunde komma.
Väldigt ledsen.
Släkten är värst, va?
Bara en samling människor du är skyldig en ursäkt.
Ibland gör de som vi älskar saker vi inte gillar.
Ibland beter de sig som skitstövlar.
Ursäkta språket.
Hugg in nu.
Ett, två, tre.
Undertexter: Borgir Ahlström