Turiet durvis plaši vaļā
Līdz mēs abi lēni iziesim Plecu pie pleca
Līdz es iziešu caur tām durvīm Kopā ar savu līgavu
MAZEL TOV, MĀRTIJ
Vai barmicvas puika varētu pievienoties mums pie skatuves?
- Kur, ellē, viņš ir? - Es nezinu.
Mārtij. Mārtij, tā esmu es. Es zinu, ka tu tur esi.
Lūdzu, nāc laukā.
Nē. Man sāp puncis.
Nu, beidz to, ko tu dari, un ejam atpakaļ.
- Tu nokavēji horu. - Man vienalga.
Par daudz cilvēku. Viņi visi skatās uz mani.
Vai redzēji dāvanu kalnu?
Varēsi atvērt tintes pildspalvu veikalu, ja pārdzīvosi nākamo stundu.
Ko teiksi: iededzinām sveces, apēdam nedaudz kūkas,
nodejojam deju ar vecmammu Flo un tinamies?
Es visu laiku būšu ar tevi. Es apsolu.
Fantastiski. Nāc šurp. Nāc.
Labi. Smaidiet visi!
PAMATĀ WONDERY UN BLOOMBERG PODKĀSTS
Džoel, košļene.
KINO
Vai tev jau tā bija, vai atradi zem krēsla?
- Nu taču, Džoel. - Sveika, mammu.
- Sveika, mamm. - Sveiki, mīļie.
- Kāda bija filma? - Laba.
Vīrietis pārģērbās par sievieti, un tad cits vīrietis viņu skūpstīja.
- Lieliski. - Bija jautri.
-Ļoti jautri, jā. - Jā.
Kā tev pagāja pēcpusdiena?
Iebraucu Midtaunā, dabūju sodu par auto novietošanu.
20 minūtes strīdējos ar policistu. Debešķīgi.
Netraucēta saruna ar pieaugušo.
Tā ka tas bija fantastiski.
Labi. Klau, man jāiet.
- Vai viņi paēda pusdienas? - Protams. Šokolādes un želejkončas.
- Mārtij. - Man jāskrien.
Pagaidi. Tava dzimšanas diena. Mums jāsaplāno.
- Nē. Tu zini, man nepatīk jezga. - Nu, nav jātaisa nekas liels.
Atnāc agri, lai bērni var piedalīties.
Es uzcepšu jēra karbonādes.
Iedarbosies dūmu detektors.
Apsolu parūpēties, lai nevienam nebūtu jautri.
- Labi? - Izklausās lieliski. Labi, es būšu.
Ei, kur tu vispār ej? Tev ir r-a-n-d-i-ņ-š?
- Nē. Nē, nē, nē. - Nē?
Nē. Es eju pie daktera Herškofa.
- Atkal? - Jā.
Mārtij, tas ir... Esmu ļoti priecīga.
Vai ir rezultāti?
- Man tā šķiet. Es nezinu. - Labi.
Proti, viņš grib, lai runāju par izjūtām,
bet mana galvenā izjūta ir, ka es to negribu.
Mārtij.
Paskat tik uz sevi.
Turpini runāt par to, kas tevi satrauc!
- Labi? - Jā.
- Es ar tevi tā lepojos. - Nu labi.
- Paldies par šodienu. - Atā. Labi.
- Man jāiet. Atā, mazie. - Mīlu. Lepojos.
- Atā. - Atā, tēvoci Mārtij.
Filisa vienmēr bijusi stipra.
Bet pagājušajā gadā, nu...
Viņa tiešām ir daudz pārcietusi.
Smagi uzņēma tēva nāvi un tad...
Viņa šķiras. Man ir viņas žēl.
Man arī.
Bet tagad nav viņas sesija.
Ir jūsējā.
Atvainojos. Man joprojām šis viss ir kas jauns.
Starp citu, man patīk jūsu krekls.
Vai tas ir Ralfa Lorena?
Lifšica. Tas ir viņa īstais uzvārds.
Ralfs Lifšics.
Nē. Es to nezināju.
Es viņu nedaudz pazīstu.
Nofotografējos ar viņu labdarības ballē. Viņš ir jauks. Drēbes - pārlaicīgas.
Tā tiešām ir.
Bet Mārtij, jūs ļoti efektīvi atkal mainījāt tematu.
Nu beidziet.
Turieties pie tā.
Mani interesē, kā tēva nāve ietekmēja jūs.
Mani?
Nu, man ir labi.
Labi?
Jūs zaudējāt savu tēti, Mārtij.
Jums ir pilnīgas tiesības nejusties labi.
Jā.
Laikam ne pārāk labi.
Vai zināt, kādas iespējas un brīvību var dot tas,
ja ļausiet sev just un nosauksiet jūtas vārdos?
Man viņa trūkst.
Nu protams, ka trūkst.
Kad domāju par to, ka viņš ir miris, es...
es nejūtos labi.
Nav apkaunojoši just sāpes, Mārtij.
Kāpēc jums viņa trūkst?
Viņš bija mans tētis.
Un tas nozīmēja, ka jūs bijāt bērns.
Un ir jauki būt bērnam.
Nav jābūt atbildīgam.
- Jāpieņem lēmumi. - Jā.
Bet nu ir laiks jums būt vīrietim, un tas ir biedējoši.
Jā.
Tāpēc, ka mūsu tēvi sniedz šablonu, ko nozīmē būt vīrietim.
Kad mēs viņus zaudējam,
mums ir sajūta, ka līdz ar viņiem zaudējam vīrietības paradigmu.
Jā. Jā, tieši tā. Tieši tā.
Pastāstiet par to man vairāk.
Nu jā. Šķiet, tagad, kad viņš ir miris,
es jūtos tā, ziniet, ka visi skatās uz mani, ka ieņemšu viņa vietu.
Bet...
Bet jums ir bail, ka viņi jūs joprojām uzlūko kā puiku,
jo jūs joprojām tā saredzat sevi.
Šķiet, jūs nupat piedzīvojāt to, ko mēs, galvas ārsti, saucam par atklāsmi.
Jēzu Kristu.
Un mums beidzas laiks.
Man riebj beigt sesiju, kad kaut kur ir nonākts,
bet cienījamajam dakterim ir jāēd.
Ziniet...
Es parasti aizskrienu un paķeru kaut ko gatavu,
bet, ja gribat nākt līdzi un pabeigt runāt,
tā var.
- Tiešām? - Jā.
Es... Jā, man būs jāņem maksa par laiku.
- Bet tā var. - Nē, nē, nē, nē, nē.
Tas nekas.
Man tas ļoti der, ja... Ja vien jums nav iebildumu.
- Jums ir gandrīz 40. - Jā.
- Ko darīsiet lielajā jubilejā? - Jūs izklausāties pēc Filisas.
Neko. Man nepatīk ballītes.
Tas nav manā garā.
Nu, jums noteikti bija barmicva?
Jā, bet es daudz no tās palaidu garām.
Es sēdēju uz poda. Man ir problēmas ar gremošanu.
Dažreiz manas zarnas sapinas
- kā telefona vads. - Skaidrs.
Es pat palaidu garām horu. Tā bija šausmīga diena.
Doktor.
Pamēģiniet vistu. Tā ir vislabākā.
Izskatās asa. Mans kuņģis.
Laižat garām iespēju, Mārtij.
Bet, ja tā padomā,
man ir aizdomas, ka laižat garām daudz ko, ne?
Domājat, ka dzīves mērķis ir izvairīties no sāpēm?
Dzīves mērķis ir dzīvot.
Sāpes, draugs, ir vienkārši ieejas maksa.
Tāpēc - ko gribat?
Labi.
Jā. Es gribētu...
Es patiešām vēlos, lai jūs man pagatavojat... Jā.
Jā. Ņemšu tītaru uz baltmaizes.
Sausu, ar vienu salātlapu.
Nē. Nē, nē, nē. Nē, nē, nē. Ņemam...
Varbūt liellopa cepeti? Varbūt cepeti uz ķeizarmaizītes?
Kā jūs domājat?
Domāju, jums jāuzņemas atbildība un jāpieņem lēmums.
Izvēlieties sendviču, labi?
Aiziet! Sakiet, lai kas tas būtu.
Izvēlieties. Ko ņemsiet? Jebko.
- Nedomājiet. - Tītaru!
Labi. Nu re. Darīts.
Tītara sendviču, maigu pēc suņa.
Man ir ļoti skaidrs, Mārtij: kā vienīgo mīļoto dēlu
jūs ucināja kā mazuli, jums nav bijis jāpieaug.
Tas neļāva jums attīstīties.
Jums taisnība. Jums pilnīga taisnība.
Bet vairs tā nebūs. Ņemiet savas dzīves grožus savās rokās!
Parādiet saviem darbiniekiem un pasaulei, kurš ir boss!
Esiet sava īpašuma pārvaldnieks!
Ko tu skaties?
Man ir viens jauns klients.
Viņš man šodien kaut ko atgādināja, par ko nebiju ļoti sen domājis.
- Paskaties uz šo puiku. - Ak vai.
Vai tā ir tava barmicva? Tu biji tik mīlīgs.
Mīlīgs?
Skat, cik bēdīgi izskatos.
- Tas lētais uzvalks. - Piespraužamā kaklasaite?
Visi neesam piedzimuši bagāti.
Es nedomāju to. Biju aizmirsusi, ka tādas bija.
Es gribēju, lai tas ir kas liels, liels notikums.
Bet nebija.
Man pat nebija ballītes.
Kur tu atradi šīs bildes?
Izraku koridora skapī.
Nedomāju, ka esmu tās vispār kaut kad skatījies.
Manuprāt, tu izskaties apburoši.
Beidz.
Un man žēl, ka tavi vecāki tev nelika justies īpašam.
Tas nekas.
Viņi nevarēja to atļauties.
Un, godīgi sakot, viņi nezinātu, kā.
Nu, es gribētu tev likt justies īpašam.
Ak tā?
Ļoti pat tā.
Šķiet, man elpa smird pēc kimči.
Jā. Jā.
Skat, kādas jaunas lupatas.
O jā. Tas ir Lifšica krekls.
- Tas ir viņa īstais uzvārds. -Ļoti glauni.
Varat visi panākt?
Tūlīt. Lūdzu!
Tas ir mans darbs - vadīt jūs, manus līdzstrādniekus,
pretī veiksmīgam iznākumam, kas attiecas uz darbavietas mērķiem.
Tādēļ es ieviešu šādus pamata noteikumus,
kas visai komandai palīdzēs sniegt optimālo...
sniegumu.
Darbs sākas precīzi deviņos no rīta.
Jā. Tas ir lieliski.
Vairs nekādas pulcēšanās ap kopējamo mašīnu,
lai apspriestu Falkonkrestas notikumus.
Pusdienas ir 36 minūtes. Atvainojos, 30 minūtes.
Mana nulle izskatās kā sešinieks. Tāpēc es pārskatījos.
- Atvainojos. Haoss mājās. - Sveika, Filis. Labrīt.
Nezināju, ka būs sanāksme.
Vai tas būtu ko mainījis?
Kā, lūdzu?
Vai nebūtu jābūt laikā, lai kas notiktu?
Nu, ja gribi zināt,
Džoels šorīt izmazgāja matus ar depilācijas krēmu.
Tā ka mans astoņgadīgais dēls izskatās pēc sūda plikpaura.
Tāpēc nelasi man morāli par pusstundu, paldies.
Kas viņam uznācis? Jēzu Kristu.
Kas par dienas sākumu.
- Jēziņ. - Gaidu uz Filisu.
Tikai nolikšu maisiņu, liels paldies.
- Kolīdz viņa apsēdīsies. - Nedaudz līdzjūtības, Mārtij.
Mans dēls ir plikpaurains.
Varbūt turi depilācijas krēmu aizslēgtā skapītī.
- Liec mani mierā, Mārtij. - Gaidu uz tevi, Filis.
- Redzēji vakar Falkonkrestu? - Es...
- Es uzsprāgšu. - Filis!
- Tik aizkustinoši... - Es...
Es nedaudz gan palasīšu tev morāli, labi?
Es mēģinu izstāstīt pamata noteikumus.
Labi. Labi.
Lūdzu.
Un vissvarīgākais noteikums ir...
Atvainojiet.
Svarīgākais noteikums ir, ka darbā mēs...
Mēs...
Darbā mēs strādājam.
Labi. Tas nozīmē - nekādu personīgu sarunu.
Un nekādas pļāpāšanas pa telefonu.
Mārtij, Mārtij. Zvana doktors Herškofs.
Tiešām?
Labi. Nu, ziniet. Būtībā tas ir...
Domāju, tas skar darbu. Tāpēc...
Viņš teica, ka personīgā jautājumā.
Nu, tu labāk palūdz, lai tev pārzvana.
Nu ja. Labi.
Šajā vienā gadījumā ar tādu personīgu privilēģiju
es esmu atbrīvots no iepriekš minētajiem ierobežojumiem,
jo, tehniski runājot, šie noteikumi nestājas spēkā,
kamēr šī sanāksme nav galā.
Uz šīs nots - sanāksme ir galā.
Nē, sanāksmei ir pārtraukums.
Šahs un mats.
Līroj.
Nekad nenovērtē par zemu bandinieku, vecīt.
Re, kur viņš ir. Sveiki!
- Ei, Līroj, neiebilsti... Paldies. - Neiebilstu.
Apsēdieties.
Protams.
- Paldies, ka atnācāt. - Jā.
- Ceru, ka neiztraucēju. - Nē, nē. Viss kārtībā.
Vai viss ir labi?
Viss ir lieliski.
Es domāju par jums, Mārtij.
Jūs domājāt par mani?
Jums tuvojas dzimšanas diena, un man ir aizraujoša ideja.
Jūs vēlaties iestāties par sevi, kļūt par jaunu cilvēku, jā?
Pāršķirt jaunu lappusi, jā?
Aha.
Domāju, jums jāatzīmē šis svarīgais brīdis.
Domāju, jums vajag otro barmicvu.
- Ko? - Sīkvelu.
Otro maču.
Rokijs atgriezās ringā.
Jūs atgriezīsieties uz bimas.
- Es nezinu. - Bet padomājiet par to.
Pirmā aizvien jūs vajā.
Daļa no jums joprojām sēž tajā tualetē,
iekšas griežas.
Šī varētu būt vēl viena iespēja.
Izdariet to vēlreiz. Lielisks veids, kā nosvinēt 40 gadus.
Aha.
Interesanti.
- Jums tas nepatīk. - Nē.
Padomājiet par to. Tas būtu īsts pārejas rituāls.
Veids, kā pasludināt šo jauno cilvēku, jauno jūs.
Es jums saku, man patīk šī doma.
Es negribu izklausīties nepateicīgs,
bet vai drīkstu padomāt?
Protams. Nu, es jau... Es jau jūs nespiedīšu.
Jālemj jums.
Man jāiet.
Tiksimies sesijā.
Lai laba diena, Mārtij!
Un padodiet ziņu, ko izlemsiet.
- Sveika. Paldies, ka ielaidi. - Es zināju, ka atnāksi.
- Kā, lūdzu? - Tas galīgi nebija tavā garā.
Par ko tu runā?
Nu, es zinu, ka atnāci atvainoties par šodienu.
Par ko gan?
Par to, ka biji tik rupjš pret mani visu darbinieku priekšā.
Piedod, ja tev šķita, ka biju rupjš,
bet es cenšos iestāties par sevi.
Būt sava īpašuma pārvaldnieks.
Tava īpašuma? Skaidrs.
Jā.
Tad jau terapijai ir rezultāti, ko?
- Ir. Tiešām ir. - Labi.
Un doktoram Aikam radās ideja.
- Tad tā viņu tagad sauc? Doktors Aiks? - Jā.
Sākumā tā ideja izklausījās dīvaina, bet paklausies.
Dr. Aiks domā, ka manā 40 gadu jubilejā...
man vajag barmicvu.
- Tev bija barmicva. - Jā.
Otru barmicvu.
Kas bija vainas pirmajai?
Tā bija šausmīga diena, atceries?
Es sajaucu savu haftaru,
un es, nu, es noslēpos tualetē.
Bet mamma un tētis ar tevi lepojās.
Viņi... Tas viņiem ļoti daudz nozīmēja.
Es zinu. Bet...
Nu...
Nu, tas dakteris ir nedaudz neparasts, ne?
Jā, šķiet, ka tā.
Bet lieta tāda, es viņam ļoti rūpu.
Un viss, ko viņš par mani teica, ir taisnība.
Nu, viņš tiešām redz mani.
Viņš saprot mani, un terapija palīdz.
Es zinu, ka tie ir tikai vārdi un tās ir tikai izjūtas,
bet, ja tās izsaka skaļi, viņam taisnība, tas dod iespējas.
Tas atbrīvo.
Tas ir atvieglojums.
Saproti?
Un es jūtu un daru to, ko es... es nekad...
Viņa padoms man bija kā naglai uz galvas,
un, ja viņš domā, ka man tas jādara, tad varbūt arī ir jādara.
Mārtij.
Es ļoti priecājos par tevi.
Tiešām.
Bet tev nevajag...
Tev nevajag neko sasteigt.
Kāpēc ne? Tas ir aizraujoši.
Esmu tam gatavs. Es tiešām esmu. Es...
Mārtij.
Vai pie vainas tas, ka tev paliek 40?
Nē.
Ir citi veidi, kā izdzīvot pusmūža krīzi.
Nopērc Corvette, zini?
Goda vārds, nokniebies ar prostitūtu. Neviens nenosodīs.
Es jūtos labi, Filis.
Tu nepriecājies par mani?
Protams, ka priecājos.
Es sen lietas neesmu redzējis tik skaidri.
Domāju, tas varētu būt jauki.
Un mēs to darīsim kopā, zini?
Kā ģimene.
Bet mēs jau to darījām kā ģimene,
kad tev bija 13 gadu.
Šoreiz būs citādi.
Šoreiz būs labāk.
Jā, ticiet, Miriam.
Atsakieties no Floridas. Sakiet nē. Piecērtiet kāju.
Jūsu mātei būs jāsamierinās.
Labi. Paldies.
- Sveiki. - Sveiki.
Skat, kas agrāk ieradies.
Nu, es par to padomāju, un es gribu to darīt.
Lieliskas ziņas.
Es tiešām domāju, ka tas man nāks par labu, ziniet.
Mana māsa nepiekrīt, bet...
bet jūs jau zināt, viņa pārdomās.
Vienīgā bēda, ka dzimšanas diena ir pēc trim nedēļām,
diez vai mans templis atradīs laiku.
Neuztraucieties. Es jau parunāju savā.
- Tiešām? - Jā.
Man bija sajūta, ka jūs pārdomāsiet.
Man ir tuvas attiecības ar manu rabīnu,
es pirms dažiem gadiem palīdzēju viņam grūtā laikā.
Viņš ar prieku to izdarīs.
Viņam tajā dienā jau ir viena, varam sarīkot dubultmicvu.
Oho. Es nezinu, ko teikt.
Sakiet, ka gatavosieties kā traks un izdarīsiet visu superīgi.
Es ielūgšu dažus draugus. Palīdzēšu piepildīt telpu.
Rabīn.
Filis, sveiki.
Gribēju ar jums brīdi aprunāties.
Protams, nāciet iekšā.
Es dodos uz ebreju māsu tikšanos
un gribēju ar jums kaut ko ātri apspriest.
Prieks jūs redzēt.
Es gribu nopietni ar jums parunāt par to barmicvas lietu.
Gribu zināt, ko jūs domājat.
Jo, manuprāt, tas noniecina manus vecākus un viņu piemiņu.
Kādu barmicvas lietu?
Mārtija barmicvas lietu.
- Jūsu brāļa Mārtija? - Jā.
Viņa trakā ideja uz 40 gadu jubileju.
Piedošanu, man nav ne jausmas, par ko runājat.
-Sāciet. - Pirmo reizi dzirdu.
Pastāstiet vairāk.
Draudze.
Labi, Mārtij. Dziediet, pamēģiniet.
Atvainojiet.
Labi, iemācīsimies.
Ļoti labi.
Emilij, tava kārta.
Kā te sokas?
Ļoti labi. Mārtijs ļoti cenšas.
Lai tikai! Neapkauno mani, Mārtij.
Būs daudz cilvēku.
Mēģināšu neapkaunot.
Veicu pēdējos sagatavošanās darbus lielajai dienai.
Rabīn, es gaidu aliju secību.
Vai varēsiet man to pateikt?
- Protams. - Labi.
Pārbaudīšu elektrību deju zālē.
Man ir vienreizīgs dīdžejs, kurš spēlēs ballītē.
Tad, ja neiebilstat bleķot par to.
Ko vien vajag, dok.
Lieliski. Labi. Pēc brīža tiksimies.
Paga, Aizak, vienu mirklīti.
Bērni, jums lieliski sanāk. Turpiniet. Strādājiet kopā.
Man piezvanīja rabīns Goldbergs no Medisonas draudzes.
- Saistībā ar jums. - Mani?
Īstenībā tas bija Filisas Šapiro vārdā.
Vai pazīstat tādu?
- Nē. - Es domāju, ka tā ir Mārtija māsa.
Par ko viņa taujāja?
Par jums. Par jūsu reputāciju mūsu ēkā.
Un vai agrāk esat kādam pacientam rīkojis barmicvu.
Es nezināju, ka Mārtijs ir pacients.
Domāju, ka viņš ir draugs.
Jā, Mārtijs ir... Mārtijs ir mans pacients.
Un tas, ko mēs viņa labā darām, ko jūs darāt,
ir "terapeitiska micva".
Šim vīrietim visu mūžu neļauj pieaugt viņa 13. dzimšanas diena.
Cik daudz cilvēku tev būs?
Daudz. Kādi...
Tev ir zināms precīzs skaits?
Šķiet, apmēram 100.
Oho.
Un jums?
Jā. Es domāju... Proti... Redzēsim.
- Cilvēkiem ir saspringti grafiki un tā. - Jā.
...viņš ir ar mani.
Dievs viņu mīl.
Viņš pats jums to pateica?
Labi. Sāksim ar...
Mārtij.
- Sveiki. - Ir minūtīte?
Protams. Kas par lietu?
Apsēdieties.
Nu labi.
Jūsu māsu sauc Filisa, vai ne? Filisa Šapiro?
Jā. Kāpēc jautājat?
Kāda viņa ir kā cilvēks, Mārtij?
Zinu, minējāt, ka nesen piedzīvoja grūtu laiku,
bet vai viņai ir kāds slēpts motīvs?
Es nesaprotu.
Nav bijusi kāda garīga saslimšana?
Vai viņai ārstēts kāds ķīmisko vielu disbalanss?
- Kas tāds? - Nē.
Mēģinu saprast, kas viņa ir, pirms piefiksēju satraucošu lietu.
Redziet, iedarbojas mans psihiatra radars.
Kāpēc? Kā jūs to domājat?
Nu, acīmredzot viņa izjautā par mani cilvēkus.
Zvanīja uz templi, jautāja par manu reputāciju, vai esmu uzticams.
- Ko? - Es, doktors Aizeks Herškofs,
Ņujorkas Universitātes Medicīnas skolas valdes loceklis.
Ak dievs. Doktor Herškof, es nezinu, ko teikt.
Kā ārsti mēs visi zvēram, pirmkārt, nekaitēt.
Šo zvērestu es uztvēru un uztveru ļoti nopietni.
Tāpēc, ja kāds apšauba manu labo tēlu, tas sāp.
- Tas tiešām sāp. - Es atvainojos. Es ļoti atvainojos...
Mana reputācija ir ļoti svarīga. Es pie tās smagi strādāju.
- Pajautājiet jebkuram. Nevainojama. - Nē, es zinu.
Jūs esat vislabākais.
Esmu nobažījies, Mārtij.
Esmu nobažījies, ka jūsu māsa nevēl jums to labāko.
Bet tieši viņa man ieteica izmēģināt terapiju.
To es zinu, bet vai viņa tiešām grib jūs redzēt pieaugam un maināmies
vai labāk paturēs jūs sastingušu laikā?
Tādi cilvēki paši negrib ar sevi strādāt.
Kad viņi redz, ka cits aug, tas viņiem ir biedējoši.
- Bet es domāju, viņa grib man to labāko. - Tad kāpēc viņa to sabotē?
Mārtij, manas būtības un darba pamatā ir uzticība.
Tā tam jābūt.
Bez uzticības es neesmu nekas. Bez uzticības mums nav nekā.
Es jums uzticos. Es jums pilnībā uzticos.
Es ar viņu parunāšu. Jā. Es ar viņu parunāšu.
Es apsolu.
Liecies mierā, Denjel.
Nē, nerunā par savu Apervest...
Man ar tevi jārunā.
- Ko tu dari? - Tūlīt.
Ja tā ir kārtējā tava lekcija par "darbā mēs strādājam",
es nevaru klausīties...
- Nevaru tagad. - Tu zvanīji viņa rabīnam?
- Ko? - Doktora Aika.
Tu zvanīji viņa rabīnam.
Ko tu okšķerē un pēti viņu?
Vai par to tu esi nikns?
Es... Mārtij, es neokšķerēju. Es rūpējos par tevi.
Tu mani apkaunoji, Filis. Viņš ir ļoti dusmīgs.
Nu, man viņš nerūp, Mārtij. Man rūpi tu.
Ak tā? Tiešām?
Esmu tava māsa. Tas burtiski ir mans darbs.
Mārtij, nedaudz piebremzē.
Ko... "Skrien pretī gaismai, Kerola Anna."
Izklausies psihiski nelīdzsvarots.
Tev tiešām nešķiet, ka psihoterapeitam ko tādu ieteikt ir dīvaini?
Viņš mēģina man palīdzēt.
Bet tiek pārkāpta robeža.
Kurš to saka? Tu?
Es tev pateikšu, ko es domāju.
Domāju: tu redzi, ka es mainos, un tu jūties apdraudēta.
Vai tu tā domā? Vai viņš?
Filis, tu teici, lai es to daru!
Es teicu, lai ar kādu aprunājies, nevis vēlreiz svini 13 gadus.
Nu, es to darīšu. Labi?
Labi.
Kā gribi, Mārtij. Lai būtu.
Un, ja negribi atbalstīt, nenāc.
Nu tev tiešām ir 13.
Ja tu tam netici, man nevajag, lai tur esi.
- Gribi, lai tev meloju? - Nē.
Es tam neticu. Manuprāt, tas ir smieklīgi.
- Smieklīgi? - Es tā domāju.
- Labi. Skaidrs. - Jauki.
Tad nenāc, labi?
Pat ja pārdomāsi. Nenāc!
Mārtij.
Labi!
Cik īpaša diena.
Sveicam abu dzimumu micvā.
Arī viņu ģimenes un draugus, kuri šodien būs liecinieki tam,
kā Emilija sāks īstas pieaugušas ebreju sievietes dzīvi.
Un kā Mārtijs...
kā Mārtijs turpinās dzīvot tādu dzīvi.
Pirmā alija.
Bravo!
Jā.
Mazel.
Mazel tov, mazel tov.
-Mazel tov. Svinēsim.
- Jā. - Jā.
PALIKU BEZ BIKSĒM, DEJOJOT MĀRTIJA BARMICVĀ
Jā! Labi!
Gribat ko novēlēt barmicvas puikam?
Nu, es esmu tas barmicvas puika,
-bet, ja gribētu ko novēlēt, tad... -Piedodiet, es...
Ei, mazel tov.
Filisa.
Atvainojiet. Mārtij?
Es esmu Bonija. Aika sieva.
Bonija! Ak vai. Sveiki.
- Sveiki. - Sveicināta.
Nu, es redzēju, ka stāvat viens, man arī nepatīk šādi pasākumi.
Tāds prieks ar jums iepazīties.
Jūsu vīrs ir tik lielisks puisis.
Viņš ir lielisks puisis, jā.
Taču ne tik lielisks dejotājs.
Neesmu redzējusi viņu tā priecājamies kopš mūsu kāzām.
Viņš ļoti izklaidējas. Viņam tiešām ir daudz draugu.
Jā, tā ir.
Laiks!
Hava nagila, hava nagila
Hava nagila ve-nis'mecha
Hava nagila, hava nagila...
Ejiet turp, Mārtij!
Mārtij?
Hava neranena, hava neranena
Mārtij. Mārtij, kas notiek?
Man jāaiziet uz tualeti.
- Mēs visi jūs tur gaidām. - Nē, es zinu.
Man tikai jāaiziet...
Man sāp puncis.
Mārtij.
Tas ir viss, Mār... Grūtākais ir galā.
- Nu laiks izklaidēties. - Es zinu. Tikai...
Mārtij. Es pat nezinu, vai jums tiešām kas kaiš.
Nē, tiešām. Jā. Tiešām smags saasinājums.
Es jūs pazīstu jau vairākas nedēļas
un neesmu redzējis neko, kas liecinātu par gremošanas problēmām.
Atbrīvošu jūs no meliem, ko 30 gadus visi klāsta - jūsu māsa, jūs pats.
Jums nekas nekaiš.
Gremošanas problēmas ir maziem puikām.
Īsti vīri vienkārši dirš.
Nu taču saņemieties.
Pienācis laiks.
Nu...
Runāšu jūsu tēvoča vārdā:
viņš atvainojas, ka šovakar nevarēja būt te.
Ļoti, ļoti atvainojas.
Bet tāda jau tā ģimene ir, vai ne?
Cilvēku kopa, kuriem esi parādā atvainošanos.
Dažreiz mums mīļie cilvēki dara ko tādu, kam mēs nepiekrītam.
Dažreiz viņi rīkojas kā sūda mērgļi.
Atvainojiet par rupjību.
Nu ēdīsim.
Viens, divi, trīs.
Tulkojusi Laura Hansone