Az ajtót szélesre tárd
Amíg be nem lépünk egymás oldalán
Amíg be nem lépek az arám oldalán
Kérjük a bár micvás fiút, jöjjön fel a színpadra.
- Hol a francban van? - Nem tudom.
Marty. Marty, én vagyok. Tudom, hogy bent vagy.
Gyere ki, kérlek.
Nem. Fáj a pocim.
Fejezd be, bármit is csinálsz, és menjünk vissza.
- Lemaradtál a hóráról. - Nem érdekel.
Túl sok ember van. Mind engem néznek.
Láttad az ajándékkupacot?
Nyithatnál egy töltőtollboltot, ha a következő órát kibírod.
Mi lenne, ha meggyújtanánk a gyertyákat, ennénk némi tortát,
táncolnánk Flo nagyival, és lelépnénk?
Végig melletted leszek. Esküszöm.
Fantasztikus. Idejönnél? Gyere.
Jó, mindenki mosolyogjon.
Az agyturkász a szomszédból
A WONDERY ÉS A BLOOMBERG PODCASTJA ALAPJÁN
Joel, ez a rágó.
Előtte is megvolt, vagy a széked alján találtad?
- Gyere. - Szia, mami!
- Szia, anyu. - Sziasztok.
- Milyen volt a film? - Jó.
A férfi nőnek öltözött, aztán egy másik férfi megcsókolta.
- Nagyszerű. - Vicces volt.
- Nagyon mókás, igen. - Az.
Milyen volt a délutánod?
Bementem a belvárosba, tilosban parkoltam,
20 percig vitáztam a közlekedési rendőrrel. Mennyei volt.
Zavartalan beszélgetés egy felnőttel.
Szóval fantasztikus volt.
Oké. Figyelj, mennem kell.
Ebédeltek?
Persze. Csokitallért és gumicukrot.
- Marty. - Rohanok.
Várj. A szülinapod. Kovácsoljunk tervet.
- Ne. Nem szeretem a felhajtást. - Nem kell nagy feneket kerítenünk neki.
Gyere korán, hogy a gyerekek is ünnepelhessenek.
Sütök bárányt roston.
Attól beindul a tűzjelző.
Ígérem, senki sem fogja jól érezni magát.
- Oké? - Tökéletes. Oké, ott leszek.
Hé, amúgy hová mész? R-A-N-D-I-D lesz?
- Nem. Nem, nem, nem. - Nem?
Nem. Dr. Herschkopfhoz megyek.
- Megint? - Igen.
Marty, ez... Úgy örülök.
És beválik?
- Azt hiszem. Nem tudom. - Oké.
Mármint azt akarja, hogy beszéljek az érzéseimről,
de az az érzésem, hogy nem akarok.
Marty.
Ó, nézzenek oda.
Beszélj arról, ami aggaszt.
- Oké? - Jó.
- Olyan büszke vagyok rád. - Jól van.
- Kösz a mai napot. - Pá. Oké.
- Mennem kell. Pá! - Szeretlek. Büszke vagyok.
- Pá. - Szia, Marty.
Mindig Phyllis volt az erősebb.
De az elmúlt évben, szóval...
Sok mindenen ment keresztül.
Apám halálát nagyon nehezen vette, aztán...
El fog válni. Sajnálom őt.
Én is.
De ez nem az ő terápiája.
A magáé.
Bocsánat. Még új vagyok ebben.
Egyébként nagyon tetszik az inge.
Ez Ralph Lauren?
Lifshitz. Ez az igazi neve.
Ralph Lifshitz.
Ne. Na, ezt nem tudtam.
Egy kicsit ismerem.
Fényképezkedtünk egy zsidó jótékonysági esten. Aranyos tag. A cuccai időtlenek.
Valóban.
De Marty, már megint nagyon leleményesen témát váltott.
Na, nézzük.
Maradjunk ennél.
Kíváncsi vagyok, magára hogyan hatott az apja halála.
Rám?
De hát én jól vagyok.
Jól?
Elveszítette az apját, Marty.
Minden joga megvan, hogy ne érezze jól magát emiatt.
Igen.
Talán nem vagyok olyan jól.
Tudja, mekkora erőt és szabadságot tud adni az,
ha meg tud élni egy érzést, és meg tudja nevezni az érzést?
Hiányzik.
Ez természetes.
Mikor arra gondolok, hogy eltávozott, úgy érzem, hogy...
ez nem jó.
Nem szégyen, ha fájdalmat érez, Marty.
Miért hiányzik?
Az apám volt.
Vagyis maga volt a gyerek.
És gyereknek lenni jó.
Nem kell felelősséget vállalni.
- Döntést hozni. - Igen.
De most itt az idő, hogy férfi legyen, és ez rémisztő.
Az.
Azért, mert apáink voltak a minták arra, mit jelent férfinak lenni.
Mikor elveszítjük őket,
úgy érezzük, velük együtt elveszítjük a férfiasság paradigmáját is.
Igen. Pontosan erről van szó. Ez az.
Meséljen még erről.
Hát, igen. Azt hiszem, most, hogy eltávozott,
úgy érzem... hogy mindenki tőlem várja, hogy betöltsem a helyét.
De...
De fél, hogy még mindig kisfiúnak látják,
mert maga is így látja saját magát.
Azt hiszem, most jött el, amit mi, agyturkászok úgy hívunk: az áttörés.
Jézusom.
És lejárt az időnk.
Utálom olyankor befejezni, amikor épp jutunk valamire,
de a jó dokinak ennie is kell.
Tudja...
...általában csak átszaladok a boltba bekapni valamit,
de ha szeretne csatlakozni, hogy ezt befejezzük,
az nem gond.
- Komoly? - Igen.
Mondjuk, fel kell számolnom az időt,
- de... - Nem, nem, nem, nem, nem.
Ez nem gond.
Nekem ez megfelel, ha... Hogyha maga nem bánja.
KOREAI BÜFÉ
- Mindjárt 40. - Igen.
- Mit tervez a születésnapjára? - Mintha Phyllist hallanám.
Semmit. Nem szeretem a bulikat.
Nem az én világom.
De bár micvája csak volt.
Volt, de a nagy részét kihagytam.
A vécén voltam. Emésztési gondokkal.
A beleim néha összegubancolódnak,
- mint egy telefonzsinór. - Értem.
Még a hóráról is lemaradtam. Szörnyű nap volt.
Doktor úr.
Kóstolja meg a csirkét. A legjobb.
Á, fűszeresnek tűnik. A gyomrom.
Lemarad az élményről, Marty.
Ugyanakkor
gyanítom, hogy sok mindenről lemarad, igaz?
Maga szerint az élet célja, hogy ne sérüljünk meg?
Az élet célja az, hogy éljünk.
A sérülés csupán a belépőjegy ára, barátom.
Akkor mit kér?
Oké.
Igen. Szeretnék kérni egy...
Szívből kívánnám, hogy ön készítsen nekem... Igen.
Igen. Akkor legyen pulyka, fehér kenyérrel.
Szósz nélkül, egy levél salátával.
Nem. Nem, nem, nem. Nem, nem, nem. Legyen...
Milyen a marhasült? Talán marhasült császárzsemlével, talán?
Maga mit gondol?
Azt, hogy felelősséget kéne vállalnia,
és döntést kéne hoznia.
Válasszon egy szendvicset, oké?
Rajta. Csak mondja, ami jön.
Válasszon. Mi maga? Akármit.
- Ne gondolkozzon. - Pulyka!
Ez az. Megvagyunk. Kész.
Pulykás szendvics, üresen, mint a fene.
Világos számomra, Marty, hogy imádott egykeként
magát babusgatták. Nem kellett felnőnie.
És ez visszafogta.
Igaza van. Teljesen igaza van.
De ennek vége. Markolja meg az élete gyeplőjét.
Mutassa meg a stábjának, a világnak, ki a főnök.
Legyen ura a birtokának.
Mit nézel?
Van ez az új páciensem.
Ma eszembe juttatott valamit, amire már rég nem gondoltam.
- Nézd ezt a fiút. - Te jó ég.
Ez a bár micvád? Olyan cuki voltál.
Cuki? Nézd, milyen nyomorultul festek.
- Ez az olcsó öltöny. - Felcsíptethető nyakkendő?
Nem mindenki jön gazdag családból.
Nem ezt mondom. Csak elfelejtettem, hogy volt ilyen.
Azt akartam, hogy nagy esemény legyen, nagy alkalom.
Nem volt az.
Még bulim se volt.
Hol találtad ezeket a képeket?
Az előszobaszekrényből ástam elő.
Szerintem ezeket meg se néztem kábé soha.
Szerintem nagyon aranyos vagy.
Ne már.
Sajnálom, hogy a szüleid nem éreztették, hogy különleges vagy.
Semmi baj.
Nem volt rá pénzük.
És amúgy se tudták volna, hogy tegyék.
Én éreztetni akarom, hogy különleges vagy.
Valóban?
De még mennyire.
Szerintem kimcshiszagú a szám.
Jó. Jó.
Hű, micsoda új gönc.
Ó, igen. Ez egy Lifshitz.
- Ez volt az igazi neve. - Nagyon tipp-topp.
Kérem, hogy mindenki gyűljön ide.
Most. Kérlek.
Az én dolgom, hogy titeket, a munkatársaimat
a munkahelyi feladatok sikeres megoldása felé vezéreljelek.
Ennek érdekében
fektetem le ezeket az alapszabályokat,
melyek az egész csapatnak segítenek optimális teljesítményt...
teljesíteni.
A munka pontban reggel kilenckor kezdődik.
Jó. Ez remek.
Nincs több gyülekezés a fénymásolónál,
hogy megbeszéljétek, mi volt a Falcon Crestben.
Az ebédidő 36 perc. Bocsánat, 30 perc.
A nullám olyan, mint egy hatos. Ezért félreolvastam.
- Bocs. Káosz volt otthon. - Szia, Phyllis.
Nem tudtam, hogy értekezlet van.
Akkor más lett volna bármi?
Hogy mondod?
Nem kéne amúgy is időben érkezned?
Hát, ha mindenképp érdekel,
Joel ma reggel szőrtelenítővel mosott hajat.
Így a nyolcéves fiam úgy fest, mint Telly Savalas, baszki.
Úgyhogy egy fél óráig most ne csesztess, köszi.
Mi ütött belé? Jézusom.
Jól indul a nap.
- Jézus. - Phyllisre várunk.
Csak leteszem a táskámat, nagyon köszi.
- Amint le tud ülni. - Egy kis együttérzést, Marty.
Kopasz a fiam.
Esetleg tartsd a szőrtelenítőt a gyerekektől elzárva.
- Szakadj le rólam, Marty. - Rád várunk, Phyllis.
- Láttad este a Falcon Crestet? - Én...
- Kikészülök. - Phyllis!
- Olyan megható... - Én...
Muszáj kicsit megszorongatnom titeket, oké?
Próbálom lefektetni az alapszabályokat.
Oké. Oké.
Kérlek.
A legfontosabb szabály pedig az...
Elnézést.
A legfontosabb szabály, hogy mikor dolgozunk,
Akkor...
Mikor dolgozunk, dolgozunk.
Oké? Szóval nincs magánbeszélgetés.
Nincs csevegés a telefonon.
Marty, Marty. Dr. Herschkopf keres telefonon.
Tényleg?
Oké. Nos, tudjátok... Konkrétan ez...
Szerintem munkaügyben. Úgyhogy...
Azt mondta, magánügyben.
Akkor inkább meg kéne kérned, hogy hívjon vissza.
Jó. Oké.
Ebben az egy esetben személyes kiváltság okán
fel vagyok mentve az említett korlátozások alól,
mert jogi értelemben a szabályok nem lépnek hatályba
a gyűlés berekesztéséig.
Akkor végezetül a gyűlést berekesztem.
Nem. A gyűlést szüneteltetem.
Sakk-matt.
Leroy.
Sose becsüld alá a parasztot, haver.
Itt is van. Hahó!
- Te, Leroy, nem baj, ha... Kösz. - Nem baj.
Foglaljon helyet.
Jó.
- Kösz, hogy eljött. - Persze.
- Remélem, nem zavartam meg a napját. - Nem, nem. Nem gond.
Minden rendben?
Minden klassz.
Gondolkoztam magán, Marty.
Gondolkozott rajtam?
Jön a születésnapja, és nagyon izgalmas ötletem támadt.
A sarkára akar állni, új emberré akar válni, igaz?
Új fejezetet akar kezdeni?
Aha.
Szerintem meg kéne jelölnie ezt a fontos pillanatot.
Tartania kéne egy második bár micvát.
- Hogy mit? - Egy folytatást.
Egy visszavágót.
Rocky is visszaállt a ringbe.
Maga visszaáll a bimába.
- Nem is tudom. - De gondoljon bele.
Az első még mindig kísérti.
Egy része ott ragadt abban a mosdóban,
csikaró hassal.
Ez egy új esély lehetne.
Ismételje meg. Tökéletes 40. születésnap lenne.
Aha.
Érdekes.
- Rühelli. - Nem.
Gondolja át. Ez lenne az igazi beavatási szertartás.
Így megmutatkozna ez az új ember, az új önmaga.
Én mondom, imádom ezt az ötletet.
Nem akarok hálátlannak tűnni,
de átgondolhatom?
Persze. Nem fogom... Nem fogom magára erőltetni.
Magától függ.
Mennem kell.
A terápián találkozunk.
Legyen szép napja, Marty.
És majd tudassa, hogy döntött.
- Szia. Kösz, hogy feljöhettem. - Tudtam, hogy jössz.
- Hogyan? - Annyira nem vallott rád.
Miről beszélsz?
Tudom, hogy jöttél bocsánatot kérni a maiért.
Miért?
Hogy olyan bunkó voltál velem az egész iroda előtt.
Sajnálom, ha bunkónak véltél,
de próbálok a sarkamra állni.
Próbálok a saját birtokom ura lenni.
Ó, a birtokod ura? Értem.
Igen.
Akkor gondolom, ez a terápia tényleg beválik, mi?
- Beválik. Tényleg be. - Oké.
És dr. Ike-nak van egy ötlete.
- Ó, már így hívod? Dr. Ike? - Igen.
Először kicsit furán hangzott, de ezt hallgasd meg.
Dr. Ike szerint a 40. születésnapomra...
bár micvát kéne tartanom.
- Már megvolt a bár micvád. - Igen.
Egy másodikat.
Mi volt a baj az elsővel?
Szörnyű nap volt, emlékszel?
Belezavarodtam a háftárába,
és elbújtam a vécében.
De anya és apa olyan büszkék voltak rád.
Ők... Olyan sokat jelentett nekik.
Tudom. De...
Hát...
Hát, ez a... doki kicsit különcnek tűnik, nem?
Ja, gondolom.
De az a helyzet, hogy nagyon odafigyel rám.
És minden, amit mondott rólam, igaz.
Ő tényleg belém lát.
Ő megért engem, és a terápia működik.
Tudom, hogy ezek csak szavak, és csak érzések, meg minden,
de ha kimondod hangosan, igaza van, ez erőt ad.
És felszabadít.
Megkönnyebbülök.
Érted?
És olyan dolgokat érzek és teszek, amiket... még soha...
Az a helyzet, hogy a tanácsai nagyon beváltak,
és ha azt mondja, ezt kéne tennem, akkor talán ezt kéne tennem.
Marty.
Örülök a boldogságodnak.
Komolyan.
De nem kell...
Nem kell semmit elhamarkodnod.
Miért ne? Ez izgalmas.
Kész vagyok erre. De tényleg. Én...
Marty.
Arról van szó, hogy 40 leszel?
Nem.
Másként is lehet kapuzárási pánikod.
Vehetsz egy Corvette-et, tudod?
De tényleg, dugj meg egy prostit. Én nem ítéllek el.
Jól érzem magam, Phyllis.
Nem örülsz ennek?
Dehogynem örülök.
Régen nem éreztem, hogy ilyen tisztán látnék.
Szerintem ez jó lehet.
És csinálhatjuk együtt, érted?
Családként.
De már... egyszer végigcsináltuk ezt, családként,
13 éves korodban.
Ez most más lesz.
Most jobb lesz.
Igen, higgyen nekem, Miriam.
Mondjon nemet Floridára. Ne menjen. Álljon a sarkára.
Az anyjának el kell fogadnia.
Oké. Köszönöm.
- Üdv. - Üdv.
Na, ki jött korán?
Szóval átgondoltam, és meg akarom csinálni.
Ez remek hír.
Úgy gondolom, hogy ez jó lenne nekem, és, tudja,
a húgom nem ért egyet, de...
de majd csak jobb belátásra tér.
Csakhogy a szülinapomig három hét van, és szerintem a templomom nem tud beiktatni.
Ne aggódjon. Már beszéltem az enyémmel.
- Tényleg? - Tényleg.
Az volt az érzésem, hogy bele fog menni a dologba.
Jóban vagyok a rabbimmal.
Pár éve átsegítettem egy nehéz időszakon.
Örömmel vállalja a dolgot.
Már van egy bár micvája aznapra, úgyhogy duplázhatunk.
Hűha. Nem is tudom, mit mondjak.
Mondja, hogy leül a tóheszére, és mindent betanul.
Hívok pár barátot. Ne legyen üres a hely.
Rabbi.
Phyllis, üdv.
Ráér egy percre, hogy beszéljünk?
Persze, jöjjön be.
Épp a nővérek gyűlésére indultam,
csak el akartam csípni egy percre.
Örülök, hogy látom.
Meg akarom vitatni ezt az egész bár micva dolgot.
Érdekelne a véleménye.
Mert nekem ez degradáló a szüleimet és az emléküket tekintve.
Mi ez a bár micva dolog?
Marty bár micvája.
- A bátyjáé? - Igen.
Ez az őrült ötlet a 40. születésnapjára.
Bocsánat, fogalmam sincs, miről beszél.
- Kezdje. - Most hallom először.
Mesélje el.
Gyülekezet.
Jól van, Marty. Rajta, próbálja meg.
Bocsánat.
Jól van, meglesz az.
Nagyon jó.
Emily, te jössz.
Hogy haladunk?
Nagyon jól. Marty keményen dolgozik.
Ajánlom is. Ne égessen le, Marty.
Sok embert hívtam.
Azon vagyok.
Az utolsó elintézendőket egyengetem a nagy napra.
Rabbi, még mindig várom az aliják olvasási sorrendjét.
El tudná juttatni hozzám?
- Mindenképp. - Jól van.
Meg kell néznem az áramot a bálteremben.
Szereztem egy DJ-t, aki zenél a bulin.
Mármint ha nem gond őt kifizetni.
Ami csak kell, doki.
Remek. Jól van. Nemsokára találkozunk.
Várj, Isaac, egy percet kérek.
Remekül csináljátok. Folytassátok. Dolgozzatok össze.
Felhívott Goldberg rabbi a madisoni hitközségtől,
- miattad. - Miattam?
Voltaképpen egy bizonyos Phyllis Shapiro nevében.
Tudod, ki az?
- Nem. - Azt hiszem, ő Marty húga.
Miről kérdezősködött?
Rólad. Hogy milyen a híred az épületben.
És hogy szerveztél-e már bár micvát páciensnek korábban.
Nem tudtam, hogy Marty a páciensed.
Azt hittem, a barátod.
Igen, Marty egy... Marty az egyik páciensem.
És amit teszünk érte, amit ön tesz érte,
az a „terápiás micva”.
Ezt az embert egész életében visszafogta a 13. születésnapja.
A tiédre hányan jönnek?
Sokan. Úgy...
Tudsz pontos számot?
Száz körül, azt hiszem.
Hűha.
A tiédre?
Igen. Azt hiszem, mármint... Meglátjuk.
- Az emberek elfoglaltak, meg minden. - Igen.
...ő velem van.
Isten szereti.
Ezt ő maga mondta?
Jól van. Nézzük onnan, hogy...
Marty.
- Üdv. - Van egy perce?
Persze. Mi újság?
Üljön le.
Rendben.
A húga Phyllis, igaz? Phyllis Shapiro?
Igen. Miért?
Ő milyen ember, Marty?
Említette, hogy nehéz időszakon ment keresztül mostanában,
de van valami hátsó szándéka?
Nem értem.
Volt valaha mentális betegsége?
Kezelték felborult kémiai egyensúly miatt?
- Bármi ilyesmivel? - Nem.
Csak próbálom felmérni, hogy ki ő, miközben megszólal a riasztóm.
Tudja, a pszichiáterradarom jelez.
Miért? Hogy érti?
Nos, úgy tűnik, kérdezősködik utánam.
Felhívta a templomot, hogy milyen a hírem, megbízható vagyok-e.
- Hogyan? - Én, dr. Isaac Herschkopf,
az orvosi egyetem igazgatótanácsi tagja.
Jó ég. Dr. Herschkopf, mit mondhatnék...
Orvosként mind esküt teszünk, hogy nem ártunk senkinek.
Én is megesküdtem, és nagyon, nagyon komolyan veszem.
Mikor valaki megkérdőjelezi a jellememet, az fáj.
- Nagyon fáj. - Sajnálom. Nagyon sajnálom.
A jó hírem a mindenem. Keményen megdolgoztam érte.
- Kérdezzen bárkit. Vitathatatlan. - Tudom.
Maga a létező legjobb.
Aggódom, Marty.
Aggódom, hogy a húga nem a legjobbat akarja magának.
De eleve ő javasolta, hogy próbáljam ki a terápiát.
Tudom, de tényleg azt akarja, hogy maga fejlődjön és változzon,
vagy inkább a múltba fagyasztaná magát?
Az ilyen emberek nem készek rá, hogy elvégezzék a munkát.
Ezért ha látják, hogy fejlődik, az fenyegető számukra.
- De szerintem jót akar nekem. - Akkor miért próbálja meg szabotálni?
Marty, a bizalom a magja annak, aki vagyok, és amit csinálok.
Így kell lennie.
Bizalom nélkül semmi vagyok. Bizalom nélkül nem jutunk semmire.
Én bízom magában. Teljesen megbízom.
Beszélek vele. Tényleg. Beszélek vele.
Ígérem.
Na, ne fárassz, Daniel.
Ne beszélj nekem az Upper West...
Beszélnem kell veled.
- Mit művelsz? - Most.
Ha ez egy olyan „ha dolgozunk, dolgozunk” kioktatás,
nem fogom most...
- Most nem bírom ki. - Felhívtad a rabbiját?
- Mi? - Dr. Ike-nak.
Felhívtad a rabbiját.
Mi a fenét szaglászol utána?
Emiatt vagy ideges?
Én... Marty, nem szaglászok. Rád vigyázok.
Kínos helyzetbe hoztál, Phyllis. Ike nagyon feldúlt.
Engem ő nem érdekel, Marty. Engem te érdekelsz.
Tényleg? Biztos?
A húgod vagyok. Konkrétan ez a dolgom.
Marty, lépj már hátrébb egy pillanatra.
Mi... „Fuss a fénybe, Carol Anne.”
Mint akit megszállt a démon.
Tényleg nem gondolod, hogy ilyesmit javasolni
fura egy pszichológustól?
Segíteni próbál.
De átlép egy határt.
Ki mondja? Te?
Megmondom, én mit gondolok.
Azt gondolom, látod, hogy változom, és ettől fenyegetve érzed magad.
Te gondolod ezt? Vagy ő?
Te mondtad, hogy ezt tegyem, Phyllis!
Azt mondtam, beszélj valakivel, nem hogy ismételd meg a 13. születésnapod.
Pedig megteszem. Oké?
Oké.
Felőlem, Marty. Jó.
És ha nem tudsz támogatni, ne gyere el.
Szóval már tényleg 13 éves vagy.
Ha nem hiszel benne, ne legyél ott.
- Akarod, hogy hazudjak neked? - Nem.
Nem hiszek benne. Szerintem röhejes.
- Röhejes? - Igen.
- Jó. Oké. - Rendben.
Akkor ne gyere, jó?
Akkor se, ha meggondolod magad! Ne gyere!
Marty.
Rendben!
Milyen különleges nap.
Köszöntelek titeket a b’nai micván.
A családokat és a barátokat is, akik ma tanúi lesznek,
hogy Emily elkezdi az életét aktív zsidó felnőttként.
És Marty.
Marty, aki szintén ugyanígy folytatja az életét.
Az első alija.
Bravó!
Igen.
Mazel.
Mazel tov, mazel tov.
- Mazel tov. Bulizzunk.
- Jó. - Igen.
SZÉTTÁNCOLTAM A GATYÁM MARTY BÁR MICVÁJÁN
Igen! Ez az!
Üzen valamit a bár micvás fiúnak?
Hát, én vagyok a bár micvás fiú,
- de ha üzennék, azt mondanám... - Elnézést, én...
Hé, mazel tov.
Phyllis.
Elnézést, Marty?
Bonnie vagyok. Ike felesége.
Bonnie! Ó, te jó ég. Üdv.
- Üdv. - Üdvözlöm.
Hát, láttam, hogy itt ácsorog egyedül, és én sem vagyok jó ezekben.
Annyira örülök, hogy megismerhetem.
A férje. Micsoda remek fickó.
Remek fickó, igen.
De nem feltétlenül remek táncos.
Nem láttam őt ilyen jól mulatni az esküvőnk óta.
Tényleg nagyon jól érzi magát. Rengeteg barátja van.
Igen, az van.
Itt az idő!
Örvendezzünk, örvendezzünk
Örvendezzünk, legyünk boldogok
Örvendezzünk, örvendezzünk...
Menjen maga is, Marty!
Marty?
Énekeljünk, énekeljünk
Marty. Marty, mi a helyzet?
Vécére kell mennem.
- Odakint mind magára várunk. - Nem, tudom.
Most muszáj...
Fáj a pocim.
Marty.
Sikerült, Mar... Túl van a nehezén.
- Már csak jól kell éreznie magát. - Tudom. Csak...
Marty. Nem is tudom, valódiak-e a panaszai.
De, valódiak. Igen. Durván csikar a hasam.
Már jó néhány hete ismerem,
és semmit nem láttam, ami emésztési gondokra utalt volna.
Hadd szabadítsam fel egy hazugság alól, amit mindenki, a húga is, maga is
dédelgetett 30 éven át.
Magának semmi baja.
A kisfiúknak van emésztési gondja.
Az igazi férfiak szarnak bele!
Na, jöjjön!
Itt az idő.
Hát...
A nagybátyátok nevében mondom, hogy sajnálja, hogy nem lehet most itt.
Nagyon, nagyon sajnálja.
De ez a család, igaz?
Olyan emberek csoportja, akiknek bocsánatkéréssel tartozol.
Néha azok, akiket szeretünk, olyasmit tesznek, amivel nem értünk egyet.
Néha faszkalapok módjára viselkednek.
Már elnézést.
Na, együnk.
Egy, kettő, három.
A feliratot fordította: Speier Dávid