Cvokař od vedle
PODLE PODCASTU SPOLEČNOSTÍ WONDERY A BLOOMBERG
Něco pro vás?
Aloha!
Mahalo!
- Rabín Sherman. - Ahoj.
- Nebo spíš král ping-pongu? - To jo.
- Pozor. Je jako ninja. - Díky.
Theo! Buď ty rosteš, nebo se já zmenšuju.
Uvidíme se v Nick and Toni's, že?
- Středa večer. Zavolám ti! - Jasně.
Skvělá kukuřice. Z Round Swamp Farm. Loupal jsem ji osobně. Tady je!
Všichni k zemi!
- Neříkej to, ani si to nemysli. - Co?
- Už s tebou hrát nebudu. - Proč?
Proč? To nebyl golf, ale spíš hokej. Bál jsem se o vlastní život.
Byli jste už ve vířivce? Měli byste to zkusit.
A trefíš tam i ty.
Měl bych tě...
Benjamine, jak je?
- Vypadáš, že ti je horko. Neomdlíš? - Čerstvý vzduch mi nesvědčí.
Protože tě máma držela doma.
No tak. Půjdeme tamhle. Je tam klimatizace.
Máme stovky filmů, co vyhrály Oscara.
Pozor, míčky na bocciu.
Liso, jsem Ike Herschkopf.
- Zdravím. - Přišla jste.
- Moc vám to sluší. - Díky.
Můžeme si udělat fotku?
- Jasně. - Které tlačítko...
- To nahoře. - Musím to natáhnout?
Ne, je to nachystané.
Dobře...
- Horní. - Já zmáčkl jiné.
- Zajdu si pro brýle, jo? - Ne, víte co...
To je jedno. Hej! Pojď sem.
- Díky. - Jo.
Pojď nás vyfotit.
- Bavíte se? Skvělé. - Bavím.
Máte krásný dům.
Děkuji.
- Hurá! - Skvělé.
Ukážu vám své krávy. Jsou z galerie z města.
- Aha. - Jsou nezvyklé.
Posbírej ty mokré ručníky, jo?
Zůstaňte tady.
Stůjte. Kam jdete? Vraťte se sem.
Já ho najdu. Tady je. Pojď a pozdrav strýčka, Lizzie.
Phyllis, zavolej deratizátora.
Běhá nám tady nějaká malá havěť.
Zařídila jsem ti na odpoledne schůzku
- s doktorem Herschkopfem. - Jdou po mně!
Co jsou zač?
Jsou hrozně chlupatí a taky mají ulepené tlapky.
- Slyšels mě? - Nemůžu tam jít.
- Proč ne? - Podívej,
- nechci s někým cizím mluvit o... - Není cizí.
Doporučil ho rabín Goldberg.
Ne. No jo. Hej!
Nelechtej mě.
Holky, nechte toho. Dejte strýci Martymu pokoj.
Vyfotím vás, než si ty kostýmky zničíte.
Holky! Pojďte sem. Šup.
Polož ten telefon. Je snad tvůj?
Není. Díky. Vypadáte rozkošně.
No to se podívejme. Mám otázku:
Vyrábějí se dostatečně velké pasti, aby všechnu tu havěť pochytaly?
Určitě. Máme je vzadu.
To je fakt. Bruci, zajdi pro koště!
Jo, musíme...
- Bože, moje hlava! - To koště!
Půjdeš teda?
Já na sezení s doktorem Herschkopfem jít nepotřebuju. Jsem v pohodě.
Asi tady opravdu máme nějakou havěť.
Sakra!
- Vezmi ten foťák. - Jo.
- Já to s ní vyřeším. - Dobře.
Dobře.
Jdeme na to.
- Deborah! - Kde je?
Taky tě ráda vidím.
- Předala jsi Martymu ty vzkazy? - Jo, všech osm.
Určitě? Nezavolal mi.
Možná protože jste se rozešli.
Ne, přes fax se lidi přece nerozcházejí, Phyllis.
Souhlasím, ale mohlo to být i horší.
Můj manžel píchal svoji sekretářku. Fax je rozhodně lepší.
Jo, to je mi docela jedno. Prostě...
Chci ho vidět.
- Není tu. - Nemůže se přede mnou schovávat.
Ale může.
Něco mi dluží.
Tak jo, stačilo těch hovadin. Dneska to fakt nedám.
Nedluží ti vůbec nic. Je mezi váma konec.
Musím si s ním o něčem promluvit.
Je to osobní.
Jsi zase těhotná?
- Jak se opovažuješ mě takhle obvinit? - A nejsi?
- Jdi do prdele, Phyllis. - Marty je hodnej chlap.
Vlastně až moc hodnej, ale já tuhle vadu nemám.
Nedopustím, abys ho zneužívala.
Jsi jeho hlídací pes?
Něco horšího. Jeho sestra.
Pes kousne, ale sestra ti vytrhne průdušnici a zahraje na ni jako na flétnu.
Vidíš ten rozdíl?
Nic ti do toho není, Phyllis!
Tak to se pleteš.
Na Martym mi záleží.
Tak jo.
Dobře...
Když mi nezavolá do dnešního odpoledne, bude to problém.
Tak to bude problém.
- Jo, bude to velkej problém. - Já tě slyšela.
- Polib mi prdel. - Hezký.
Krávo vypatlaná.
Hezký.
Velké úsměvy. Raz, dva, tři...
Bože můj. Víte co?
Neusmívejte se. Zkuste vypadat míň děsivě.
Jako by dvojčata z Osvícení měla další dvojčata.
Pane Abelmane, vydržte chvilku, ano?
Bruci, vezmeš to za mě? Zkus, aby se usmívaly.
Vypadá to jak z filmu Životní zkouška.
Budu se snažit.
Takže vy jste si objednal oponu z bavlněného sametu.
- Ano, s trojitými sklady. - Ano.
A tady vidíte směr vlasu a celé je to matné.
To je puccini? Zdá se mi to tmavé.
Ne, je to normální puccini. Jen tady to vypadá tmavě.
- Já nev... - A jevištní gáza a dvě boční šály.
Ukažte mi ty šály.
Co to má být?
Černá sametová šála.
Myslím to, co je vzadu.
To je podšívka.
Proč tam je?
Zajišťuje neprůhlednost.
Já si podšívku neobjednal.
My to ale pro nové opony doporučujeme.
Podšívka tam je pro zvýšení životnosti.
Jste hluchý? Já si ji neobjednal.
My to bez té podšívky ale neděláme.
- To určitě. - No...
- Kvůli životnosti. - Abyste vydělali, co?
- Poslyšte... - Ne, vy poslyšte,
když dělal vedoucího váš otec, tak se tohle nedělo.
Dělám, co je nejlepší.
Chodím sem 34 let.
- A my si toho vážíme. - Kde je Jerome?
- Můj strýc už tu nepracuje. - Proč?
Protože... To je složité.
Chci mluvit s Jeromem.
Chvilku vydržte.
Pane Abelmane!
Zdravím, jak se máte?
Nezaplatím ani ň, dokud si nepromluvím s Jeromem.
Aha.
Chvilku vydržte, prosím.
Co to provádíš?
Okamžitě vylez ven.
Marty, nech toho. Pusť to.
Nech toho.
Máš záchvat paniky?
Co ti je?
Co to... Čeho se bojíš?
Je to starej mrzutej učitel Talmudu, kterýmu už od 30 rostou chlupy v uších.
Čeho se tak bojíš?
Dívej se na mě. Teď to vedeš ty. Ty jsi šéf.
Šéfové závěsy nežužlají.
Co se děje? Chystáš se omdlet?
Ne. Vstávej.
Musíš tam jít. Musíš...
Nech toho! Vstávej.
Děláš si legraci?
Do háje, Marty!
Omlouvám se, Marty má teď důležitou poradu.
Za tím závěsem?
Ano, za tím závěsem. Přejete si?
Na moji šálu dal podšívku, ale já si ji neobjednal.
Jestli to neodečtete z faktury, půjdu k někomu jinému.
Je nám líto, že nás opustíte.
Váš otec by tedy nebyl spokojený.
To je pravda.
Ale on nebyl spokojený nikdy, takže...
Nashle, pane Abelmane.
No tak.
Pojď.
Marty.
Podívej se na sebe.
Jsi dospělý chlap a choulíš se u zdi
a schováváš se za závěsy ve vlastní kanceláři.
Musel jsem jít pryč.
Potřebuješ pomoc.
Musíš jít za Herschkopfem.
Hej. Stačí jenom jednou.
Nic víc nechci.
Vy jste Marty?
Vítám vás. Rád vás vidím. Pojďte.
Tak co vás sem přivádí?
To nevím.
To je na tom to divné.
Jsem v pohodě.
Všechno je v pohodě. Je to celé nesmysl.
Jo.
Phyllis mě donutila sem jít. Proto tu jsem.
Phyllis?
Moje sestra.
Asi umí přemlouvat.
No...
Proč si myslí, že jste sem měl jít?
- Prosím? - Proč si myslí, že jste sem měl jít?
To opravdu netuším. Je to k smíchu.
Kdybych měl hádat, tak to neuhodnu. Všechno je skvělé. Problémy nemám.
Jsem v pohodě.
Jsem úplně v pohodičce.
To neslýchám často.
Ale je to tak.
Mám špatný pocit, že mrhám vaším časem.
Omlouvám se.
Už půjdu.
No tak. Hej.
Už jste tady.
Tak proč nezůstat?
Phyllis bude mít klid. Co?
Pravda.
Je s vámi legrace. Posaďte se.
Uvolněte se. Můžeme jen tak klábosit.
- Tak jo. - Tak jo.
Je něco, o čem byste si chtěl poklábosit?
No tak jo.
Řekněte mi třeba něco o sobě.
Není moc co říct.
Narodil jsem se v New Yorku, kde i bydlím.
Mám skvělou práci. Skvělý život.
Takže tak. Nemám co říct.
Fakt tu nechcete být, co?
- No... - Víte co?
Asi vás chápu.
Venku je krásně. Proč se nejdeme projít?
Projít?
Jo.
- Spolu? - Jasně. Proč ne?
Vyprávějte mi o tom svém skvělém životě. Závidím vám.
Není moc co vyprávět.
Svoji práci miluji.
Vlastním jednu textilku.
Patřila mému tátovi, ale moje máma a táta jsou...
Nejsou... Jsou... Prostě nejsou...
Zanechali mi ji v závěti.
Jak je to dlouho, co odešli?
Jak dlouho?
Někdy nedávno?
Takže teď jste šéfem vy, co?
Líbí se vám to?
A lidi, co pro vás pracují, si na tu změnu zvykli?
Jasně. Jsou skvělí. Jsme jako rodina. Znám je celý život.
Je to skvělá parta.
Teda můj strýc se se mnou soudí, ale to je v pohodě.
Soudí se s vámi?
Jo. Ale není to nic vážného.
Jenom takové běžné rodinné drama.
Chce ji řídit on.
Myslí si, že to nezvládnu, ale to bude v pohodě.
To zní docela drsně.
Ne, fakt, je to v pohodě.
V pohodě. To se nějak vyřeší.
Jste ženatý?
S někým jsem chodil, ale před pár týdny jsme se rozešli.
To je mi moc líto.
To nemusí, vlastně je to dobře.
Je mi bez ní mnohem líp.
Akorát je problém, že jsem jí před rozchodem slíbil dovolenou v Mexiku.
Takže za mnou pořád chodí
a říká, že jí dlužím dovolenou v Mexiku.
Takže tak.
Ale až na tohle je všechno fakt...
...v pohodě?
Jo.
Pojďte.
Zahrajeme si.
A co?
Basketbal.
Já zas tak často nehraju.
Ahoj, kluci. Nepotřebujete ještě dva?
- Jasně. - Jo? Dobře.
- Budeš s nima. - Dobře.
Budu s váma, vy s nima.
- Mně basket nejde. - Nevadí.
- Je to jen na zahřátí. - Hrajeme jen tak.
- Ty jo, dobrý. - Vamos!
- Tak jo. - Tak.
- Check. - Check.
- Jedem. Tady! - Jeď!
Víte, co máte za problém?
Jo, neumím zkoordinovat běh a driblování.
- Problém je, že jste fešák. - Ne.
- Jste úspěšný. - Ani ne.
- Máte peníze. - Možná.
A jste až moc hodný. Necháte se lidmi zneužívat.
- Myslíte? - Kryj ho!
Marty! Nahrajte mi!
- Nahraj! - Nahrajte!
Kam to házíš?
Co děláš, kámo?
Co to děláš? Není v našem týmu!
Já byl celou dobu volnej!
Seš normální?
- On říkal... - Ale no tak.
On říkal... Vy jste říkal...
Proč jste to udělal?
- Já ne, to jste udělal vy. - Vy...
Já vás jen požádal o balón. Nemusel jste mi přihrávat.
- Tak znovu. - Hrajem.
Prohráli jste, začínáte.
Kdo jste?
Jsem Marty Markowitz.
Jste miloučký Marty Markowitz?
Ne.
Jste drsňák, že jo? Co jste?
- Drsňák. - To moc drsně neznělo.
Znělo to jemně. Měkce. Jste snad měkký?
- Nejsem měkký. - Jistěže nejste.
- Aspoň si to nemyslím. - Ne!
A co nebudete snášet?
- Ale já jí to slíbil. - Nebudete snášet
- ty její kecy. - Pozor.
- A co od vás dostane? - Říkala, že...
Nic. Řeknete jí to?
Bývá to s ní těžké.
Udělejte to hned. Zavolejte jí.
Teď? Nemyslím, že je na to vhodná chvíle.
Není co odkládat.
Koukněte, dokonce vám věnuji vlastní deseťák. Tumáte.
Nic vás to nebude stát a ušetříte tím 1 000 dolarů.
A svoje nervy.
Nejsem na to připravený.
Marty, jsem tu s vámi.
Ahoj, Deborah, tady Mar...
Promiň.
Neměl jsem... Promiň.
Ne... V práci byl hotový blázinec.
- Neměl... - To zvládnete.
Poslouchej...
...věc se má takhle...
...ten týden v Mexiku ti zaplatit nemůžu.
To jo. Pět dnů by bylo levnější.
- Jo. - Ne.
Nebo co třeba tři dny v Poughkeepsie?
- Mám kupón se vstupem do lázní. - Ne.
- Mám ho. - To je fuk.
- Mám dokonce dva. - Tohle vy ale...
- Promiň. - Marty.
- Prom... - Marty.
Neřvi na mě, prosím.
Nemusíš na mě řv...
Tak jo. Marty. Pojďte.
To ne.
- Dýchejte. - Bože.
Položil jste to, to bude průšvih.
- To jste neměl dělat. - Jste v pořádku?
- Jo. - Cítím, jak se potíte.
- Asi omdlím. - Ale neomdlíte. Neomdlíte.
Jsme tady, ano? Už jsme tady.
- Já otevřu. - Jo.
RÁMAŘSTVÍ
- Už jen kousek. - Jo.
Ahoj, Joe, nemáš tady pro mého kamaráda židli a sklenici vody?
- To ne. - Ale jo. To je v pořádku. Dýchejte.
- Díky. - Jasně.
Sedněte si.
- Zklidněte se. - Jo.
Tak. Dýchejte. Zhluboka. Nádech.
Raz, dva, tři, čtyři.
Výdech, dva, tři, čtyři.
Nádech. Díky. Děláte to skvěle. Tumáte.
- Díky. - Napijte se.
- To zvládnete. - Díky.
Tak. Nádech.
- V pohodě. - Výdech. Tak. Ano.
Za tohle si necháváš platit, jo?
Na to jsem studoval osm let.
- Pane jo. - Skvělé.
- Jak vám je? - Mnohem lépe.
- Vypadáte tak.
- Jo. - Dobrý.
- Díky. - Byl jste trochu bledý.
- Omlouvám se. - To není třeba.
Doktore, mám tady pro tebe ty věci, jestli je chceš.
Jo. Jasně. Skvělé.
Jak vám je?
- Jo, dobře. - Jo?
- Asi už dobrý. - Fajn.
- Tak co ty na to? - Fajn!
Moc vám to jde.
To se mi lí... Hej.
Marty.
Co vy na to? Poznáváte ji?
Myslím, že ne.
Vy nepoznáváte Jackie Stallone?
Gorgeous Ladies of Wrestling?
- No jo. - Tak jo.
A tady je další...
Tohle je článek, který mi otiskli v New York Times.
O trestu smrti.
To je trefné.
Nebylo by lepší, kdyby ta fotka měla paspartu?
Pak by ty rámečky mohly být stejně velké. Doplňovaly by se.
- Asi má pravdu. - Mám to udělat? To není problém.
Zelená pasparta by vypíchla tu zelenou na té košili.
- Chcete mi vzít práci? - Ne.
Má na to fakt oko.
Vezmeš si tuhle a já upravím tu s Jackie Stallone?
- Jasně. - Super.
Tohle vám fakt jde.
Pracuji s látkami. Barvám rozumím.
Proč váš strýc říká, že tu textilku nedokážete vést?
Protože nedokážu.
To říká on, nebo vy?
Já. A vím, že si to stejně všichni myslí.
- Nedokážu. - Podle mě to není pravda.
To mě neznáte.
To bych řekl o komkoliv,
protože úplně každý člověk na Zemi je schopný se změnit.
A může se snažit a může se zlepšovat.
Jenom musí chtít.
A vy tomu věříte?
Můj otec mi řekl, že jsem k ničemu.
A podívejte se na mě.
Přežil holokaust.
Je to hrdina.
Co uděláte, když vám hrdina řekne, že jste nula?
To nevím.
Dokážete, že se mýlí.
Tak jo. Bude to za 37 dolarů.
Víš ty co? Já si zapomněl peněženku v kanceláři.
To nevadí. Nechám si to tu.
- Netušil jsem, že půjdu ven. Sakra. - To nespěchá.
Jo.
Mohl bych vám sezení zaplatit teď. V hotovosti.
- Fakt? - Jasně.
To je v pohodě, to nemusíte.
Ne, já chci. Dlužím vám peníze, tak zaplatím.
Můžu se sem vrátit.
- V pohodě. - Jestli něco umím, tak účetnictví.
Nebudu ten, kdo neplatí účty.
- To je v pohodě, ne... - Je to pro mě výhodné.
Nebudu muset psát šek a posílat vám ho.
No tak jo. Díky. Vážím si toho.
- Není zač. - To je od vás moc milé.
Je to 45 dolarů, že?
- Jo... - Jo?
- Je to 45. - Jo.
Tohle není 45?
Ale jo, je.
Jen že to je 45 na hodinu.
A my přetáhli.
Ano, ale víte co? Nechte to být.
Ne, já to chci doplatit.
Nechte toho. To je v pohodě.
- V žádném případě. - Marty.
Prosím.
Takže.
- Hodina a 15 minut. - Nemusíte...
Kolik by to bylo?
Pokud načnete druhou hodinu, musím vám ji naúčtovat celou.
- Aha, jistě. - Ale je to opravdu v pohodě.
- Nechte toho. - Já to tak chci.
Snažím se...
- Uděláme to takhle. - No...
- Už dost. - Tady je 90.
- Marty, ne. To je v pohodě. - Hotovo.
- Není to... - Máte ty peníze v ruce.
Děkuju, Marty.
- Jste fakt třída. - Prosím.
- Joe... - Díky.
- To ne. - ...vracím židli.
- Bylo to od vás milé. - To je dobrý.
Máte pravdu.
Se zkosenými hranami a zelenou paspartou
- to bude... - U nás...
- ...moc hezké. - Super obchod.
Mám totiž takovou vestu. Víte co?
Ještě máme trochu času.
Víte, co bychom měli udělat?
Vyřešit to Mexiko.
- Díky, Joe. - Jo. Zatím.
To není dobrý nápad.
Vlastně to může být příšerný nápad.
Nejspíš jí výlet do Mexika nakonec koupíme oba.
To nedovolím.
Vy ji ale neznáte. Nejde se s ní hádat.
Je jako Jimmy „Superfly“ Snuka, a navíc je inteligentní.
Myslíte, že vyhráváte, ale pak se odrazí z lan,
nasadí vám kravatu a je konec.
Tak si oblečte dres, protože to zvládnete.
Není doma, takže...
- Bože můj. No konečně. - Jaký „bože můj“?
Když se přeruší spojení, zavoláš znovu. Tak to chodí. Ale to ty nevíš.
- Když... - Nemusela jsi řvát.
- Já neřvala. - Ale řvala.
Neřvala jsem.
Dobře. Podívej... Promiň, že jsem tě ranil.
Už mi to došlo. Je po všem, ale slíbil jsi mi výlet do Mexika.
A já v Cancúnu našla hotel s výhledem na moře a...
Dobře. To je přece...
...nepřijatelné.
Kdo jste?
- Kdo to je? - Marty je můj klient.
Váš klient? Ty sis přitáhl právníka?
Marty vám ten výlet nezaplatí.
Slíbil to.
Marty to slíbil ústně, ne písemně.
- Koho to zajímá? - Taky to slíbil, když čekal,
že vztah bude pokračovat.
O tom nic neříkal.
Řekla jsem, že jsem tam vždycky chtěla, a on řekl, že mi to zaplatí.
Řekl jsi to. Ne snad?
- Snažíte se ho zneužít? - Ne.
Mně to zní, jako že jo.
Opravdu chcete být taková?
Ne. On to řekl.
Řekni mu to.
Řekls, že to zaplatíš.
Nemůžu komentovat, co říkal předtím, ale vidím, co říká teď.
A říká „už dost“.
Říká, že už mu nemáte nadále volat,
chodit za ním do práce
ani jakkoliv kontaktovat jeho nebo členy jeho rodiny.
Taky říká, že jestli toho nenecháte,
tak nebude váhat a využije proti vám moc zákona.
Marty říká, že vám ten výlet do Mexika nezaplatí.
Ne dnes ani zítra. Prostě nikdy.
Říká taky to, že jestli v tom budete pokračovat,
jediný výhled, který budete mít, bude na vězeňský dvůr.
Martine.
To jsi fakt říkal?
Řekl jsem něco velmi podobného.
Tato schůzka byla nahrána.
Mějte se.
Byla nahrána, takže...
Vypadněte z mýho bytu!
Bože můj.
- Viděl jste ten výraz? - Jako bych byl sjetej.
Nikdy jsem drogy nebral, ale předpokládám, že to je takovéhle.
- Je vám dobře? - Je mi úžasně.
Výhled na vězeňský dvůr?
To bylo geniální.
- To bylo, že? Plácnem si. - Jo.
- Plácnem si dvěma. - Jo.
- Plácnem si třema. - Co?
Ale nic. Jen si dělám legraci.
Zvládl jste to, Marty. Bránil jste se.
Jo.
Jste dobrý člověk, Marty.
Mám toho sice hodně, ale líbíte se mi. Asi vám můžu pomoct.
Aha.
Necháte se lidmi zneužívat.
To nedopustím.
Ne dnes ani zítra. Prostě nikdy.
Nezní to dobře?
Jo, to zní dobře.
Já vám pomůžu.
A všechno bude dobré.
A první, co udělám, je zcela neetické.
Obejmu vás.
Rád objímám.
- Hej. - Co je?
Koukněte. Jsou super, co?
Jo, to teda jo.
Jednou si je koupím.
Mám pocit, jako bychom vykradli banku.
- Co? - Skoro.
- Tolik adrenalinu. - To teda.
Asi dneska neusnu.
Dejte si mátový čaj.
Překlad titulků: Karel Himmer