PAGAL „WONDERY“ IR „BLOOMBERG“ TINKLALAIDĘ
Ko nors atnešti?
Aloha.
Mahalo.
- Rabine Šermanai. - Sveikas, bernužėli.
- Ar tave vadinti stalo teniso karaliumi? - Tiesa.
- Atsargiai. Jis moka kovoti kaip nindzė. - Ačiū.
Tėja? Ar tu paaugai, ar aš susitraukiau?
Sveiki, Nikas ir Tonis, tiesa?
- Trečiadienio vakaras. Kviečiu! - Ateisim.
Jums tikrai patiks kukurūzai.
Iš „Round Swamp Farm's“ turgaus. Pats išlukštenau. Štai kur jis!
Visi, pasilenkit!
- Nesakyk. Nė negalvok. - Ką?
- Daugiau su tavim golfo nebežaisiu. - Kodėl ne?
„Kodėl ne?“ Nes ten - ne golfas. Labiau ledo ritulys.
Baiminausi dėl savo gyvybės.
Dar neišbandėt karšto kubilo? Būtinai išbandykit.
Netgi tu pataikytum.
Gausi tu man...
Bendžaminai, kas nutiko?
Atrodo, tau karšta. Rodos, tuoj nualpsi.
Grynas oras man - ne į gera.
Taip, nes tavo motina augino tave kaip naminį gyvūnėlį. Eime.
Eime ten, gerai? Ten įrengtas kondicionierius.
Ten - šimtai filmų, apdovanotų „Oskarais“.
Atsargiai su tais boulingo kamuoliais.
Liza. Aikas Herškofas.
- Sveiki. - Ačiū, kad atėjote.
- Atrodote nuostabiai, kaip visuomet. - Ačiū.
Ar galėčiau nusifotografuoti?
- Žinoma. - Taip, o kuris čia mygtukas...
- Viršuje. - Reikia prasukti...
Ne, ne. Viskas paruošta.
Gerai...
- Viršuje. - Ne tą paspaudžiau.
- Atsinešiu akinius, gerai? - Ne. Žinot...
Viskas gerai. Ei! Ateikite čia.
- Ačiū. - Gerai.
Ateikite čia. Galite... Nufotografuokite, prašau.
- Ar jums smagu? Puiku. - Taip.
Žavu. Nuostabus namas.
Ačiū.
- Pavyko. - Puiku.
Ateikit, parodysiu tas karves. Radau jas galerijoje, mieste.
- Aišku. - Jos tokios juokingos.
Surink tuos šlapius rankšluosčius, gerai?
Gerai, likit čia.
Stokit. O tada... Ei, kur eini? Grįžk atgal.
Aš jo paieškosiu... Štai jis... Greičiau. Pasisveikink su savo dėde, Lize.
Vaje. Filise, kviesk naikintojus.
Pastate prisiveisė tarakonų.
Užrašiau tave pas gyd. Herškofą
- šiandien. - Vargeli. Jie mane tiesiog aplipo.
Kas čia tokie?
Pažiūrėkim. Su kailiuku ir... Kokios lipnios letenėlės.
- Ar girdėjai, ką sakiau? - Aš negaliu.
- Kodėl negali? - Klausyk,
- nenoriu kalbėt su svetimu... - Jis - ne svetimas.
Jį rekomendavo rabinas Goldbergas.
Ne, suprantu. Ei!
Nekutenk.
Gerai, mergaitės. Mergaitės. Liaukitės. Palikit dėdę Martį ramybėje.
Liaukitės, tiesiog nusifotografuokit, kol dar gražiai atrodot.
Mergaitės! Ateikit. Eime. Nagi.
Padėk, prašau telefoną.
Jis - tavo?
Ne. Gerai, ačiū. Nuostabiai atrodot.
Tik pažiūrėkit. Įdomu.
O į tuos spąstus tikrai sutilps visi tie tarakonai?
Tikrai. Turime ir daugiau.
Taip, tikrai. Briusai, atnešk šluotą.
Taip, reikia atnešti...
- Dieve mano! Mano galva! - Atnešk šluotą!
Tai ar nueisi?
Man nereikia jokio gyd. Herškofo, aišku? Man viskas gerai.
Vaje.
Rodos, čia tikrai yra parazitų.
Šūdeli!
- Gerai, tu paimk fotoaparatą. - Taip.
- Aš susitvarkysiu su ja. Gerai? - Taip, gerai.
Gerai.
Ką gi.
- Debora! - Kur jis?
Ir man smagu tave matyt.
- Ar perdavei mano žinutes Marčiui? - Taip. Visas aštuonias.
Tikrai? Nes jis man taip ir nepaskambino.
Gal todėl, kad jūs išsiskyrėte?
Ne. Niekas nesiskiria per faksą, Filise.
Ne, sutinku, bet būna ir blogiau.
Mano vyras sugriovė mūsų santuoką dulkindamasis su savo sekretore.
Tikrai mieliau būčiau išsiskyrusi faksu.
Gerai, nesvarbu. Tik...
Noriu su juo susitikti.
- Jo čia nėra. - Nuo manęs jis nepasislėps.
Gal ir pasislėps.
Jis man skolingas.
Gerai, baikim šitas nesąmones. Negaliu. Šiandien man gana.
Nieko jis tau neskolingas. Viskas baigta.
Turiu su juo pakalbėti. Būtinai.
Asmenišku reikalu.
Tu ir vėl laukiesi?
- Kaip drįsti, bliamba, mane kaltinti? - O tu tai ne?
- Eik tu šikt, Filise. - Paklausyk.
Martis - geras vyrukas.
Tiesą sakant, per geras. Bet aš - ne tokia
ir neleisiu, kad jį išnaudotum.
Kas tu tokia? Jo sarginis šuo?
Dar blogiau. Aš - jo sesuo.
Sarginis šuo tave tik apkandžiotų,
bet sesuo mielai ištrauks tavo trachėją
ir pagros ja kaip dūdele, bliamba.
Jauti skirtumą?
Po velnių, tai - ne tavo reikalas, Filise!
Klysti!
Martis - mano reikalas.
Aišku.
Gerai.
Jei jis man šiandien nepaskambins, bus bėda.
Na, tuomet bus bėda.
- Taip, bus didelė bėda. - Girdėjau, ką sakei.
- Pabučiuok man į subinę, Filise. - Gražu.
Sušikta kalė.
Gražu.
Šypsokitės, kai suskaičiuosiu iki trijų. Vienas, du, trys.
Dieve mano. Gerai. Žinot, ką?
Nieko jūs nesišypsokit. Tik pasistenkit neatrodyt taip baisiai.
Nes dabar atrodot kaip daug dvynukių iš filmo „Švytėjimas“.
Pone Eibelmanai, palaukite sekundėlę, gerai?
Briusai, gali padėti? Pralinksmink jas.
Nes ta filmo „Įkaitas“ atmosfera man nepatinka.
Pasistengsiu.
Pažiūrėkim, jūs užsisakėte
scenos užuolaidas iš medvilninio velveto veliūro.
- Taip. Su raukinukais. - Taip.
Kaip matot, jis - su pūkeliu, o kraštelis - matinis.
Ryškiai rožinė spalva? Tamsoka.
Ne, normali rožinė spalva. Bet dėl apšvietimo galbūt atrodo tamsesnė.
- Aš ne... - Pritaikėme jums
tinklelį ir du kraštus apačioje.
Parodykit apačią.
Ir kas gi čia?
Tai juoda veliūrinė apačia.
Iš kitos pusės.
Tai užuolaidų pamušalas.
Kam to reikia?
Kad šviesa visiškai neprasiskverbtų.
Bet aš neužsakiau užuolaidų pamušalo.
Na, mes tik rekomenduojame
naujoms portjeroms... kad viskas būtų kaip reikiant,
kad būtų pamušalas, kad jos ilgiau tarnautų.
Tu gal kurčias? Aš jo neužsisakiau.
Klausykit, mes... Visas užuolaidas siuvame su pamušalu.
- Kurgi ne. - Ne,
- nes tuomet jos ilgiau tarnauja. - Nes tuomet jūs padidinate kainą.
- Paklausykit. - Ne, tai tu paklausyk.
Kai čia dirbo tavo tėvas, panašių nesąmonių nebūdavo.
Tik stengiuosi pasiūlyti geriausią variantą.
Lankausi čia 34 metus.
- Ir mes tą vertiname. - Kur Džeromas?
- Mano dėdė čia nebedirba. - Kodėl?
Nes... sudėtinga paaiškinti.
Noriu pakalbėti su Džeromu.
Gal palauktumėte sekundėlę?
Pone Eibelmanai!
Sveiki, kaip sekasi?
Nemokėsiu nė cento, kol nepakalbėsiu su Džeromu.
Aišku.
Palaukite sekundėlę, gerai?
Marti, ką darai?
Išeik, tučtuojau.
Marti, liaukis. Marti, paleisk.
Liaukis.
Ar tau panikos priepuolis?
Kas tau?
Ko tu... Ko tu bijai?
Jis tėra bjaurus senas Talmudo mokytojas, kuriam jau nuo 30-ies ausyse auga plaukai.
Ko tu taip bijai?
Marti, pažvelk į mane. Dabar vadovauji tu. Tu - vadovas.
Vadovai negraužia audinių, Marti.
Kas yra? Marti, tu tuoj nualpsi?
Stokis. Nagi, stokis. Liaukis.
Turi išeiti. Turi...
Liaukis! Marti, atsistok.
Tu rimtai?
Po velnių, Marti!
Atleiskit, Martis šiuo metu - labai svarbiame susitikime.
Už užuolaidų?
Taip, už užuolaidų. Kuo galėčiau padėti?
Užuolaidų apačioje jis įsiuvo pamušalą, kurio aš neprašiau.
Ir jei jūs neišbrauksite jo iš sąskaitos, aš išeisiu kitur.
Na, mums dėl to bus tikrai liūdna.
Tavo tėvas tikrai nesidžiaugtų.
Tikrai ne.
Bet jis niekad nesidžiaugė, tad...
Viso gero, pone Eibelmanai.
Nagi.
Eikš.
Ak, Marti.
Tik pažiūrėk.
Esi suaugęs vyras, kuris ramsto sienas,
slepiasi už užuolaidų savo paties biure.
Turėjau dingti iš ten.
Tau reikia pagalbos, Marti.
Turi nueiti pas gyd. Herškofą.
Ei, tik vieną kartelį.
Tik tiek prašau.
Tu - Martis?
Sveikas atvykęs. Malonu tave matyt. Užeik.
Ir kokie vėjai atpūtė?
Nežinau.
Čia ir yra esmė.
Man viskas gerai.
Viskas gerai. Kvailystė.
Taip.
Filisė privertė mane ateiti. Todėl atėjau.
Filisė?
Mano sesuo.
Ji turbūt moka įtikinti.
Na...
Ir kodėl Filisė galvoja, kad tau reikėjo ateiti?
- Kaip sakėt? - Kodėl Filisei atrodo, kad to reikia?
Tikrai neįsivaizduoju. Juokinga.
Tikrai nežinau.
Viskas puiku. Neturiu jokių bėdų.
Noriu pasakyti, man viskas gerai.
Aš - ramus kaip belgas.
Retai girdžiu taip sakant.
Na, toks jau esu.
Blogai jaučiuosi. Tarsi švaistyčiau jūsų laiką.
Atleiskit.
Jau eisiu.
Paklausyk. Ei.
Jau atėjai.
Tai pabūk.
Kad Filisė atstotų, gerai?
Tiesa.
Juokinga. Prisėsk.
Atsipalaiduok.
Viskas gerai. Tiesiog paplepėkime.
- Gerai. - Gerai.
Ir apie ką plepėsime?
Ką gi.
Gal papasakotum apie save?
Kad nėra ką pasakoti.
Gimiau Niujorke. Gyvenu Niujorke.
Turiu puikų darbą. Puikiai gyvenu.
Suprantat? Nėra ką pasakoti.
Tu tikrai nenori čia būti, tiesa?
- Na, klausykit... - Žinai, ką?
Manau, tu teisus.
Oras - puikus. Gal eime pasivaikščioti?
Pasivaikščioti?
Taip.
- Kartu? - Žinoma. Kodėl ne?
Papasakok man apie savo puikų gyvenimą. Man pavydu.
Kad nėra ką pasakoti.
Myliu savo darbą.
Vadovauju audinių bendrovei.
Anksčiau jai vadovavo mano tėtis, bet dabar mano mama ir tėtis...
Na, jie ne... jie ne...
Jie paliko ją man testamentu.
Ar seniai jie mirė?
Ar seniai?
Ar dar neseniai?
Tai dabar tu vadovauji, a?
Tau patinka?
Ar žmonės, kurie tau dirba, gerai priėmė pokyčius?
O, taip. Taip. Jie - puikūs.
Jie - kaip šeima. Pažįstu juos visą gyvenimą.
Šaunūs žmonės.
Dėdė padavė mane į teismą, bet nieko tokio.
Jis padavė tave į teismą?
Taip. Bet nieko baisaus.
Įprasta šeimyninė drama.
Jis pats nori vadovauti.
Jis nemano, kad man pavyks, bet viskas bus gerai.
Skamba rimtai.
Ne, tikrai. Viskas gerai.
Viskas gerai. Viskas tuoj nurims.
Tu - vedęs?
Aš susitikinėjau su mergina, bet prieš kelias savaites mes išsiskyrėme.
Apgailestauju.
Ne. Ne, tiesą sakant, tai - į gera.
Be jos jaučiuosi žymiai geriau.
Bėda tik ta, kad prieš pat išsiskyrimą
buvau pažadėjęs jai atostogas Meksikoje.
O dabar ji mane persekioja
ir tvirtina, kad likau jai skolingas atostogas Meksikoje.
Na, suprantat.
Bet šiaip viskas yra tikrai...
Gerai?
Taip.
Eime.
Pažaiskim.
Ką?
Krepšinį.
Na, aš - nekoks žaidėjas.
Sveiki, vyručiai. Gal priimsit dar du?
- Taip, žinoma. - Tikrai? Gerai.
- Taip. Būsit pas juos. - Ką gi.
Aš būsiu jūsų komandoje. Tu būsi jų komandoje.
- Aš prastai žaidžiu. - Nieko tokio.
- Turiu apšilti. - Ne iš karvės žaidžiam.
- Ką gi. Pradedam. - Vamos! Vamos! Vamos!
- Ką gi. Pirmyn. - Ką gi.
- Išsimetam. - Išsimetam.
- Nagi! Čionai! - Žaisk. Nagi.
Ei, žinai, kas tau yra?
Negaliu tuo pačiu metu bėgti ir varytis. Nes reikia žiūrėti į priekį.
- Bėda ta, kad tu - gražuolis. - Ne.
- Tau sekasi. - Nelabai.
- Turi pinigų. - Gal.
Esi geras. Per geras. Leidi žmonėms tave išnaudoti.
- Taip manot? - Stebėkit jį!
Marti! Perduok man kamuolį! Man!
- Perduok! - Mesk man kamuolį!
Kam padavei?
Ką darai, žmogau?
Ką darai? Jis - ne mūsų komandoje!
Visą laiką stovėjau laisvas, po galais.
Kas tau yra?
- Jis paprašė. - Nagi, bičiuli.
Jis paprašė! Tu paprašei!
Kodėl taip padarei?
- Ne, čia tu taip padarei. - Tu...
Aš prašiau tavęs kamuolio. Neturėjai man jo perduoti.
- Ką gi. Dar kartą. - Išsimetam.
Pralaimėjusių kamuolys.
Kas tu toks?
Aš - Martis Markovicas.
Markas Markovicas, kurį išnaudoja?
Ne.
Esi tvirtas vyrukas, taip? Koks tu?
- Tvirtas vyrukas. - Netvirtai nuskambėjo.
Nuskambėjo švelniai. Minkštai. Esi minkštas?
- Ne. Nesu minkštas. - Ne, nesi. Žinoma, ne.
- Aš taip nemanau. - Ne!
Ir su kuo tu nesitaikstytum?
- Na, reikalas toks. Aš pažadėjau... - Tu daugiau nesitaikstysi su...
- jos nesąmonėmis. - Žiūrėk.
- Ir ką ji gaus iš tavęs? - Na, ji pasakė...
Nieko. Nieko. Ar pasakysi tą jai?
Na, su ja sudėtinga.
Padaryk tą dabar. Paskambink.
Dabar? Nemanau, kad dabar tam tinkamas metas.
Geriausias laikas visuomet yra dabar.
Žiūrėk, netgi duosiu tau monetą. Imk.
Tas skambutis tau nieko nekainuos, o sutaupysi tūkstantį dolerių.
Ir atgausi ramybę.
Aš tam nepasiruošęs.
Marti, aš - šalia.
Sveika, Debora. Čia Mar...
Atsiprašau.
Aš ne... Atleisk.
Ne, aš... Klausyk, darbe dabar - sunkus metas.
- Aš... Aš ne... - Tau pavyks.
Klausyk.
Reikalas toks.
Negaliu sumokėti už tą atostogų savaitę Meksikoje.
Penkios dienos tikrai kainuotų pigiau.
- Taip. - Ne.
Arba... Gal tau tiktų trys dienos Pokipsyje?
- Turiu kuponą. Ten yra spa. - Ne.
Ne.
- Tikrai turiu. - Nesvarbu.
- Tiesą sakant, turiu du kuponus. - Tu to ne...
- Man labai gaila. - Marti.
- Aš... Aš... Man labai... - Marti.
Nešauk ant manęs, prašau.
Nereikia ant manęs šauk...
Gerai. Marti. Nagi, ramiau.
O, ne. O, ne, tau...
- Kvėpuok. - O Dieve.
Tu padėjai ragelį. Bus blogai.
- Negalima padėti ragelio. - Viskas gerai. Tau viskas gerai?
- Taip. - Net per paltą jaučiu, kaip prakaituoji.
- Aš tuoj nualpsiu. - Nenualpsi.
Tu nenualpsi.
Mes abu čia. Aišku? Mes - čia.
- Leisk man atidaryti... Aš atidarysiu. - Taip. Gerai.
- Dar truputėlį paeikim. - Gerai.
Sveikas, Džo. Ar turite kokią kėdę ar kažką atsisėsti,
ir stiklinę vandens mano draugui?
- O, ne. - Taip, taip. Ne, viskas gerai.
Tiesiog atsipalaiduok. Kvėpuok.
- Ačiū. - Taip, taip, taip.
Štai, prisėsk. Prisėsk.
- Atsipalaiduok. - Taip.
Štai taip. Kvėpuok, gerai? Kvėpuok. Giliai. Taip, įkvėpk. Įkvėpk.
Vienas, du, trys, keturi.
Iškvėpk. Du, trys, keturi.
Įkvėpk. Ačiū. Puiku. Tau puikiai sekasi. Imk.
- Gerai. Ačiū. - Išgerk kelis gurkšnelius.
- Tau viskas gerai. - Ačiū.
Gerai, įkvėpk.
- Man viskas gerai. - Iškvėpk. Štai taip, gerai.
Ir už šiuos patarimus jūs imate pinigus?
Aštuoneri metai studijų.
Puiku.
- Kaip jautiesi? - Taip, žymiai... žymiai geriau.
- Geriau? Atrodai geriau.
- Taip. - Taip, gerai.
- Ačiū. - Atrodei truputį nesveikuojantis.
- Atsiprašau. - Nieko panašaus. Neatsiprašinėk.
Beje, daktare, jei ką, jūsų užsakymas jau paruoštas, galit paimti, jei norit.
Taip. Gerai, žinoma. Puiku.
Kaip jautiesi?
- Taip. Gerai. - Tikrai?
- Manau, man jau geriau. Taip. Tik... - Gerai.
- Ką gi. Ką manot? - Ei, ką gi!
Viskas. Tu šauniai tvarkaisi.
Labai... Ei.
Marti.
Ką manai? Atpažįsti ją?
Nemanau.
Nežinai Džekės Staloun?
Nuostabiosios imtynininkės?
- Ak. Taip. - Taip. Teisingai.
Žiūrėk, kitas...
Tai - mano laiškas, kurį išspausdino „The New York Times“.
Apie mirties bausmę.
Kandu.
Ar būtų gražiau, jei nuotrauka būtų su rėmeliu?
Tada rėmeliai būtų vienodo dydžio. Gražiai žiūrėtųsi.
- Na, gal jis ir teisus. - Nori, kad padaryčiau? Galiu padaryti.
Jei parinktumėte žalius rėmelius, jie derėtų prie jūsų žalių marškinių.
- Nusitaikei į mano darbą? - Ne.
O jis turi gerą akį.
Paimsite šitą? O tuomet aš patvarkysiu Džekę Staloun.
- Žinoma. - Puiku.
O tu kietas.
Dirbu su audiniais. Išmanau spalvas.
Kodėl dėdė galvoja, kad negali vadovauti kompanijai?
Nes negaliu.
Jis taip sako, ar tu?
Aš, nes žinau, ką visi slapčia galvoja.
- Aš negaliu. - Nemanau, kad tai - tiesa.
Jūs manęs nepažįstat.
Nė apie vieną žmogų taip negalvoju.
Bet kuris žmogus, gyvenantis žemėje, gali pasikeisti.
Gali pasistengti ir patobulėti.
Tik turi to norėti.
Ir jūs manot, kad tai - tiesa?
Tėvas man sakė, kad aš nieko nepasieksiu.
Pažvelk į mane dabar.
Jis išgyveno holokaustą.
Jis - didvyris.
Ką darai, kai didvyris tau sako, kad esi niekas?
Nežinau.
Įrodai jam, kad jis klysta.
Ką gi. 37 doleriai.
Žinot, ką? Palikau biure savo piniginę.
Nieko tokio. Palaikysiu dar.
Neplanavau išeiti. Po galais.
Neskubu.
Taip.
Žinot, galiu dabar sumokėti už konsultaciją. Grynais.
- Tikrai? - Žinoma.
Žinai... Viskas gerai, nebūtina.
Ne. Aš noriu. Juk aš skolingas. Turiu sumokėti.
Ne. Galiu ateiti dar kartą.
- Viskas gerai. - Jei ką moku,
tai tvarkyti savo sąskaitas.
Visuomet apmoku savo sąskaitas.
- Viskas gerai. Aš ne... - Padarysit man paslaugą.
Man nereikės išrašinėti čekio ir siųsti jo paštu.
Gerai. Na, tuomet, ačiū. Tai... Esu dėkingas.
- Žinoma. - Tu labai, labai malonus.
Pažiūrėkim. 45 doleriai, tiesa?
- Taip, teisingai... - Taip?
- Čia 45 doleriai. - Taip.
Ar... Ne 45 doleriai?
Taip. Ne, tiek ir yra.
Tiek ir yra... Keturiasdešimt... 45 dol. už valandą.
Mes užtrukome ilgiau.
Taip. Bet, žinai, ką? Nesijaudink. Aš neimsiu.
Ne. Sumokėsiu, kiek reikia.
Nekvailiok. Viskas gerai.
- Tikrai ne. - Marti.
Prašau.
Pažiūrėkim.
- Valanda ir penkiolika minučių. - Tu ne...
Tai kiek bus?
Na, jei užtrunkame ilgiau nei valandą,
mokestis skaičiuojamas už visą antrą valandą.
- Taip, taip, žinoma. Ne. - Bet, tikrai, viskas gerai.
- Gal liausiesi? - Ne. Aš noriu sumokėti.
Aš stengiuosi...
- Mes tą padarysime. - Tai... Na...
- Jau gana. - 90 dol. Primygtinai prašau paimti.
- Marti, ne. Ne. Viskas gerai. - Viskas.
- Tai ne... Ne... - Pinigai - jūsų rankose.
Ačiū, Marti.
- Tu - kitoks. - Prašom.
- Džo, aš... - Ačiū.
- O, ne. Sutvarkysiu. - ...atnešiu jūsų kėdę.
- Jūs labai malonus, Džo. - Nagi, nereikia. Aš paimsiu.
Nors tu teisus.
Su įstrižu kraštu ir žaliu rėmeliu
- jis atrodys... - Ten, kur gyvenu...
- ...tikrai labai gražiai. - Ši parduotuvė - nuostabi.
Derės su liemene. Marti, žinai, ką?
Dar turime laiko konsultacijai.
Tad, žinai, ką siūlyčiau padaryti?
Sutvarkyti tą reikalą su Meksika.
- Ačiū, Džo. - Taip. Iki greito.
Nemanau, kad tai - gera mintis.
Tiesą sakant, gali paaiškėti, jog mintis - siaubinga.
Galiausiai nutiks taip, jog abu pirksime jai keliones į Meksiką.
Neleisiu, jog taip nutiktų.
Taip sakot, bet jūs jos nepažįstat. Su ja nepasiginčysi.
Ji kaip aukščiausios klasės imtynininkė, tik imasi smegenimis.
Tik pagalvoji, kad laimėjai kovą, o ji atsispiria nuo ringo virvių,
paguldo tave ant menčių, ir kova baigiasi.
Gerai, tai renkis imtynininko triko, nes tuoj eisi į ringą.
Jos nėra namuose, tad...
- Dieve mano, Marti. Pagaliau. - Koks dar „Dieve mano“?
Jei nutrūksta ryšys, perskambini. Taip žmonės elgiasi gyvenime.
Apie gyvenimą nieko neišmanai.
- Kai nutrūksta... - Nereikėjo šaukti.
- Aš nešaukiau. - Šaukei.
Aš nešaukiau.
Gerai. Aš... Klausyk, aš... Gerai, atsiprašau, kad tave įskaudinau.
Suprantu. Santykiai baigėsi. Bet tu pažadėjai atostogas Meksikoje.
Ir aš suradau viešbučio kambarį Kankune su vaizdu į vandenyną, viskas įskaičiuota...
Gerai. Na, tai...
Nieko nebus.
Kas jūs toks?
- Kas jis? - Martis - mano klientas.
Jūsų klientas? Atsivedei advokatą?
Martis nemokės už kelionę į Meksiką.
Bet jis pažadėjo.
Visi pažadai, kuriuos davė Martis, buvo duoti žodžiu, o ne raštu.
- Koks skirtumas, po galais? - Be to, jis davė juos tikėdamasis,
kad santykiai tęsis.
Ne, nieko panašaus jis nesakė.
Sakiau, kad labai noriu nuvykti į Meksiką, ir Martis pažadėjo sumokėti. Marti?
Pažadėjai sumokėti. Teisingai?
- Norite juo pasinaudoti? - Ne.
Rodos, norite.
Ar tikrai norite būti tokiu žmogumi?
Ne. Jis pažadėjo.
Marti, patvirtink.
Tu pats pažadėjai. Pažadėjai sumokėti.
Negaliu kalbėti apie tai, ką jis pasakė anksčiau,
bet labai aiškiai girdžiu, ką jis sako dabar.
O jis sako, kad daugiau to nebedarys.
Martis sako, kad tučtuojau liautumėtės jam skambinusi,
vaikščiojusi pas jį į darbą,
ir netrukdytumėt su juo susijusiais klausimais jo šeimos narių.
Martis taip pat sako, kad jei nesiliausite,
jis ryžtingai panaudos prieš jus įstatymo galią.
Martis sako, kad nemokės už jūsų kelionę į Meksiką.
Nei šiandien, nei rytoj, niekada.
Taip pat Martis sako, kad jei toliau taip elgsitės,
prieš akis matysite ne savo kambarį, o grotas.
Martinai.
Ar taip sakei?
Sakiau kažką panašaus.
Viskas, kas čia vyko, buvo užfiksuota.
Geros dienos.
Užfiksuota, tad...
Nešdinkitės iš mano buto.
Ak, Dieve mano.
- Matei jos veidą? - Jaučiuosi lyg apsinešęs nuo narkotikų.
Na, nesu bandęs,
bet manau, kad jausmas būtent toks.
- Gerai jautiesi? - Nuostabiai jaučiuosi.
Pala, „matysi grotas“?
Čia tai bent mintis.
- Gerai pavariau, ką? Duokš penkis. - Taip.
- Duokš dešimt. - Taip.
- Duokš septynis su puse. - Kaip tai?
Nieko. Tik erzinu.
Tau pavyko, Marti. Apgynei save.
Taip.
Esi geras žmogus, Marti.
Esu užsiėmęs, bet tu man patinki. Manau, galėčiau tau padėti.
Aišku.
Tu leidi žmonėms tave išnaudoti.
Neleisiu, kad kiti tave išnaudotų.
Nei šiandien, nei rytoj, niekada.
Tinka?
Taip. Tinka.
Aš tau padėsiu.
Viskas bus gerai.
O dabar padarysiu labai neetišką dalyką.
Aš tave apkabinsiu.
Mėgstu apsikabinti.
- Ei. - Ką?
Pažvelk į jas. Kokios gražios.
O, taip. Labai gražios.
Kurią dieną jas nusipirksiu.
Jaučiuosi, lyg būtume apiplėšę banką.
- Ką? - Panašiai.
- Na, adrenalino tikrai gavom. - Taip, tikrai.
Šiąnakt turbūt nemiegosiu.
Žinai, ką? Išgerk mėtų arbatos.
Išvertė Akvilė Katilienė