-В попередніх серіях… -Пам'ятаєш Дон Гілбейн?
Дон. У вас інший вигляд.
Оперативники хочуть повернути її в російську мафію в Білорусі як агента.
Ти впевнена, що ми маємо це зробити?
-Якщо вона розповіла йому про нас? -Ми це владнаємо.
Макс створила нішевий бізнес.
-Вона перейшла межу. -Хто такий Не Боб?
-Він справжня легенда. -Я почув ім'я Не Боб від моєї шантажистки.
-Брешеш. -Ні.
-Може, ви мені допоможете. -Оуен хоче зробити справу федеральною.
Це можливість підкласти когось до нього в ліжко.
Я хвилююсь, що ЦРУ підсилить твої найгірші якості.
Мені 24, я маю робити помилки.
Вперед!
Просив тебе нічого не робити, а ти найняла вбивцю.
-Вибач, що тобі не повірила. -Ми закінчили.
Агентку випускають.
У нас є два варіанти.
Повернути її в країну, чи закопати в землю.
СЕРІАЛ NETFLIX
ЗАБОРОНЕНА ЗОНА
Сідай.
…що після аварії неподалік від ярмарку
транспортники ще не привезли буксир, аби відтягти ту фуру,
і зараз рух транспорту ускладнений в усіх напрямках
на Маквел Роуд, Гранд Авеню та 19 Авеню.
Якщо ви їдете не ярмарок або до Меморіалу ветеранів,
рекомендую вам скористатись 15 Авеню, бульваром Енканто
-чи шосе Вікенбург… -Дякую, що підвезли.
Ні, ми зайдемо з тобою.
Під час обшуку копи тут навели порядки.
Мені треба поспати.
Що?
Привіт. Де...
Чорт.
Де я?
Вашингтон.
-Куди літак летить далі? -Назад у Фінікс.
Нічим не краще. А можна кудись в інше місце?
Сер, ви мусите вийти з літака.
Гаразд.
Привіт.
Тебе наче в сушилці викрутили.
Дякую.
Ти в нормі?
Так. Просто втомився. Летів нічним рейсом.
Я кажу не про переліт, Оуене.
Після вчорашнього дзвінка ти ще хочеш вдавати, що все добре?
Все класно.
Це серветки для екрану комп'ютера.
Я справді вдячний за жорстку підтримку вчора вечором.
Навіть якби я сказав, що відбувається, це марно,
бо ти б сказала мені звільнитись.
Ні, не стала б.
Але тобі варто.
Не знаю, чому мені не байдуже.
Бо ти хороша людина. У тебе слабкість до програшних невдах.
Але вчора вечором у мене був найгірший момент.
І я певен у цьому, бо причини, що його спричинила, вже немає.
Це ніколи не скінчиться, Оуене.
Така робота стає складнішою, а не простішою.
Звісно. Але ця справа, що так мене закрутила,
вже в минулому.
Тепер я буду тут значно більше, тож не почуватимусь загубленим.
Це було б добре.
Що не буду загубленим чи що частіше буду тут?
Й те, й інше.
-«Послати Амелії квіти». -Точно. Я і забув про це.
Тепер ти посилаєш жінкам квіти.
Це вперше. Але я зрозумів, що це по-дорослому.
-Я навіть не знаю, де взяти квіти. -У флориста.
У тебе є знайомий?
Хочеш, аби я допомагала купувати квіти твоїй дівчині?
Вона не моя дівчина. Забудь. Я можу з цим впоратись.
-Оуен Гендрікс? -Так. Хто ви?
Секретна служба. Ви маєте проїхати з нами.
Скінчилось, кажеш?
Певен, це тут ні до чого.
-А з чим це пов'язано? -Я не можу сказати, сер. Поїхали.
Гаразд.
Чудового тобі дня.
Найкращого.
Так. Після вас.
Лестере?
Я внизу.
Спина турбує.
Певно роки поїздок в старих машинах та спання на дешевих матрацах.
Зберись, ми маємо вирішити кризу.
Найленд задоволений.
Не нами, бо твоє обличчя було б іншим.
Ні, молодим Оуеном Гендріксом.
Він змусив суд відхилити справу шантажистки.
Ходять чутки, що малий зробив геніальний крок,
і Найленд вважає його чарівником.
Я би була вражена, якби не була така зла.
-Нам потрібно змінити стратегію. -Ні.
Вайлет, подумай. Якщо Найленд дослухається до нього,
він зможе нашкодити нам, як ми шкодили йому.
Так, він вже підставив мене.
Кинув мене під потяг з цією справою зі ШІ.
Я затаїла образу. Повір мені, хоча малий зараз наче метеор,
але він впаде та згорить. Маємо лише дати йому час.
Гаразд. Але поки ми чекаємо, краще триматись на його боці.
Помасажуй мені плече ліктем.
Гаразд.
Так, букет «Весна прийшла»
плюс доставка та картка з написом.
Добре. Дякую, Деніз. Ви дуже допомогли.
Квіти для моєї… Вона не моя дівчина.
Але більш ніж співробітниця.
Я вважаю вираз «секс по дружбі» трохи огидним.
Чекайте. До кого ви мене везете?
М-ре Гендрікс, я Кевін Міллс, голова адміністрації президента.
Не Боб.
-Не тут. -Точно. «Тут» - це у Білому домі?
Ми у старому будинку адміністрації.
Я би не привів тебе у Білий дім на першому побаченні,
особливо такому, яке я буду заперечувати.
-Навіщо ви привезли мене сюди, сер? -У мене в Ленглі лишились свої люди,
і ти згадав там те ім'я, яке щойно назвав. Чому?
Бо дехто, хто погрожує нам, сказала, що ви були одним з її кураторів.
-Хто? -Максін Меладзе.
Вона бреше.
Я чув про неї, але вона не була моєю людиною.
Коли вона стала агенткою, я вже був високо у харчовому ланцюжку.
Але навіть якби я був її куратором, вона б знала лише мій псевдонім,
бо я не ідіот.
То ви кажете, сер, що хтось видає себе за вас,
а насправді не він Не Боб?
Я не знаю.
Але хтось у Конторі повідомив їй мій внутрішній псевдонім.
Тобто, вони могли видати й інші секрети.
Я хочу, аби ти знайшов, хто мене здав.
Сер, ви керували московською базою.
Може, ви би просто проглянули її контакти та доручили це їм?
Не з законсервованим агентом.
Єдиним її куратором, яку я знав, була Ріта Стівенс. А вона мертва.
-Це Макс... -Ні. Ріта пила, як дихала.
Заробила собі рак печінки.
Але навіть у найгіршому запої вона б не припустилась такої помилки.
Сер, справа в тому…
Учора я закінчив зі справою Макс.
Синку, я охороняю президента.
Я нагороджений медаллю за видатні заслуги в розвідці.
Завдяки мені ворожі бійці лежать в непозначених могилах
в місцях, про які ти ніколи не чув.
Ти правда думаєш, що можеш мені відмовити?
Я новенький в офісі генерального радника, справа дуже була складною,
тому я турбуюсь про відновлення стосунків з міс Меладзе.
-А мені байдуже. -Чесно.
Подивлюсь, що зможу знайти. Може у вас є щось, з чого почати?
Як ви сказали, вона була «консервою».
Знайти документи було дуже важко.
Схоже, ця робота саме для тебе.
Подзвони, коли щось знайдеш.
І знайди це швидко.
Не люблю залишати кінці.
Так, сер.
Амелія Салазар.
Це офіцер Везерс. Для вас посилка.
-Повістка? -Квіти.
Гаразд. Я спущусь за хвилину.
Вона йде.
-Що у вас? -Тюльпани.
Романтично-нейтральний варіант, так?
-Ну, це не троянди. -Пістолет!
Що?
-Є звіт про використання шокеру. -Якого біса?
Федеральний закон забороняє тут володіння вогнепальною зброєю
без особливого дозволу.
Ви могли б спочатку забрати квіти?
Перепрошую, міс Салазар.
ВІД ОУЕНА
У нас проблема.
Краще подзвони.
Я не дзвонитиму.
Нам потрібні принаймні дві команди, аби прокласти Меладзе шлях назад до Білорусь.
Подивимось, хто вільний.
Що?
Ні, не робіть нічого.
Я все владнаю.
-Проблеми? -Меладзе вислизнула від місцевих.
Скоріше за все це демонстрація сили.
-Хоче показати, що ми її не контролюємо. -Може, це щось більше?
Гаразд.
Хтось задоволений.
Я щойно закрив справу. Справи йдуть на краще, чи йшли.
-Макс як вітром здуло. -Схоже, у тебе проблеми.
-Що останнє Макс сказала тобі? -«Прощавай».
-Знаєш, куди вона пішла? -Ні.
Ти маєш ставитись до цього серйозно. Меладзе - це твоя відповідальність.
Ні, твоя. Я свою роботу зробив. Припини вішати свої помилки на мене.
Я не знаю, де вона. І не хочу знати. Більш того,
мені байдуже.
Тож гарного дня.
ФЕНІКС
Добре, когнітивна теорія агресії.
Зокрема, що агресивна поведінка - це набута звичка, а не вроджена.
Що протирічить психодинамічній теорії, так?
-Згідно якої насилля є природнім. -Правильно.
Гаразд, це все на сьогодні.
Не уявляла тебе в ролі студента.
Бо в тобі вирують приховані упередження.
Я вчусь на психолога,
аби визначати різні типи особистостей, з якими маю справу.
Соціопатів, нарцисів з антисоціальними розладами.
Я маю справу з різними нестабільними вилупками.
Якщо вмовиш свого боса на мої умови, однією з таких стане менше.
Умови щодо чого?
Мого бізнесу.
У нас вже є криївки.
Ні. У вас є кубла, притони та перевалочні пункти.
А вони притягують копів.
Моя система позбавляє цього ризику.
Так, я знаю. У тебе особлива система. То що це?
Що це за схованки, які неможливо вистежити?
Я розповім за п'ять мільйонів.
Це надто багато. Вважаєш себе цукеркою?
В психології це називають ефектом Даннінга-Крюгера.
Ні, той ефект, це коли дурні вважають себе розумними. А я розумна.
Питання: чи розумний ти?
Ми обидва знаємо, що твій бос хоче те, що я маю.
Тож дам тобі день, аби укласти угоду.
А потім піду до когось іншого.
Ти звільнився?
Повертайся назад. Меладзе тут. Прямує до західного гаражу.
Хоче продати свої криївки, але ми можемо витягти це з неї тортурами.
-І станемо героями для Ель Хефе. -Гаразд.
-Боже. -У кого тепер ефект Даннінга-Крюгера?
Ще один геній. На коліна!
Негайно!
Кинь зброю.
Отже…
ось як у нас справи.
Ви напали на мене і промахнулись. Ціна зросла до шести мільйонів.
Тепер будете говорити з посередником, бо, вочевидь, я вам більше не довіряю.
Якого біса?
-Алло? -Скажи босу, що я хочу повернути юриста.
Хто дзвонив?
-Привіт. -Дякую за квіти.
-Це дрібниця. -Це було дуже мило.
Я лишила на твоєму столі список вже перевірених постачальників.
-Це допоможе оптимізувати процес. -На наступний раз. Чудово.
Сьогодні вечором. Якщо ти вільний.
Вільний.
Завдяки твоїй допомозі я позбавився від моєї шантажистки.
Тож приготуйся приймати активну вдячність.
Завжди готова.
До речі, Найленд, схоже, дуже задоволений тобою.
Він так сказав?
Вдвічі краще.
Знаєш, я буквально створив диво.
-Якщо можу так сказати. -Можеш.
Отримана тобою впевненість дуже сексуальна.
І ти дуже сексуальна. З нетерпінням чекаю вечора.
Я теж. Підготуйся до рольової гри в агресивного інтерв'юера,
якого я виставлю на посміх в прямому ефірі.
Мене це завжди заводить.
Привіт, друже.
-Чув про твою велику перемогу. -Ти чув правду.
Вітаю. У нас важко здобути чисті перемоги.
Дякую.
Слухай, попереджую.
Ми з Вайлет взяли кілька справ з твоєї вхідної пошти.
Не хотіли аби ти потонув у них.
Я цього не можу.
-Не може чого? -Нічого. Будь як вдома.
Я би хотів дізнатись подробиці тієї перемоги,
за які не отримаю повістки.
-Розкажеш. -Гаразд.
-Дякую, що прикрив мене. -Без проблем.
Серйозно, мені це важливо.
Гаразд.
І… Добре.
Оуен Гендрікс.
Ти мені потрібен у Феніксі.
Ми закінчили, Макс. Не дзвони мені більше.
Залиш мене в спокої.
-Не можу. Потрібна твоя допомога. -Ти більше не моя проблема.
Я мав витягти тебе з в'язниці. Ти на волі. Я закінчив.
Це не тобі вирішувати. І тобі скоро це нагадають.
Це щодо мене. Я почекаю.
Алло?
Генеральний радник викликає вас в свій кабінет.
-Зараз? -Так. Негайно.
Добре.
Побачимось у Феніксі, красень.
Що ти робиш?
Не вір підсолоджувачам у кімнаті відпочинку.
Шахраї з моєї оперативної команди знов намагаються звести мене з розуму.
Мені, може, доведеться подати у відставку. Як це робиться? Це лист чи...
Тут у відставку не подають. Це як розібраний мотор, назад дороги нема.
-Що? -Це аналогія.
Ваші справи — це двигуни машини. Коли починаєш працювати над однією,
ти розбираєш двигун, та розкладаєш частини на підлозі.
І не можеш піти, доки не збереш їх докупи,
або тебе звинуватять у безладі.
Кожного разу, коли думаєш, що закінчив, знаходяться нові деталі на підлозі.
Деталі, що не вставляються, з якими не знаєш, що робити.
Починаєш ховати їх по кишенях. Але з'являються все нові й нові.
У тебе був колись приступ паніки?
Триває з 2019 року. Ти звикнеш.
-Ні, я не… Не хочу звикати. -Тоді маєш звільнитись. Але не зможеш.
І станеш цапом-відбувайлом за все погане, що сталось,
відколи ти сюди прийшов.
Хвилинку. Якщо ти звільняєшся,
я можу скинути на тебе мій кошмар спецоперацій.
-Забираю свої слова назад. Звільняйся. -Це не допомога.
Я й не намагався.
Цікавий факт: останнього, хто запанікував та звільнився,
звинуватили в подіях в Абу-Грейб.
Ви можете заходити.
Кажу, ви можете заходити.
Дякую.
Є проблеми?
Дуже багато.
Заходь.
Ви хотіли мене бачити, сер?
Чому наша колишня агентка вимагає, аби ти повернувся у Фенікс?
Я не знаю.
Я закінчив з її справою.
Вочевидь, ні.
Між вами двома щось відбувається?
Ні в якому разі.
-Тоді чому ти їй потрібен? -Я не знаю.
Можливо, тому, що я дотримав обіцянки та витяг її з в'язниці,
поки оперативний відділок кинув її
після того, як вона ризикувала життям, забезпечуючи нас розвідданими.
Я непричетна до термінації Меладзе.
Я тут, аби повернути її до старого життя.
Так. Вона знає, що потрібна вам.
Тому перевіряє нас, визначаючи, як далеко може зайти.
Сер, директор на першій лінії.
Їдь до Феніксу. Поверни її назад. Без драм.
Так, сер.
З цієї миті усе має бути за правилами.
Звісно.
Макс грає в ігри.
Я згідна. Але зараз ми маємо підігравати.
Вона вислизнула від охоронців, тож може зачистити усі кінці,
до від'їзду з Фенікса.
Ті кінці по суті є злочинцями.
Не дозволяй її схопити.
-Інакше візьмеш вину на себе. -От лайно.
Знаєш, що це? Пістолет "Лібератор" часів Другої світової.
Союзники скидали їх за лінію фронту для партизан.
Одна куля, невелика дальність.
Але він лише мав бути трохи кращим, ніж у нацистів.
Якщо це ще одна лекція про важелі, я зрозумів.
У Макс кращий пістолет.
Сама Макс - кращий пістолет. Канал зв'язку з новим головою російської розвідки.
А ти одноразовий пістолет, аби знайти її.
Тож йди і знайди її.
Відразу відчув себе цінним гравцем команди.
Збирай речі.
Прослідкуєш за Гендріксом до Фенікса. Між ними щось відбувається.
Меладзе надто цінна, аби дозволити йому все зіпсувати.
Ось ти де.
Дякую, що приїхав.
Я вже втратив надію вибратись з офісу.
Урядовий будинок — найгірше місце, коли ти щойно розлучився.
Так. Досі переживаєш?
Не стільки щодо Теда,
скільки про те, аби знов починати цей жах з побаченнями.
А я готовий до одруження і дітей.
Напевно, добре точно знати, чого ти хочеш.
Ні, коли це все так далеко.
А з тобою що?
Якщо чесно, мені лише потрібно підбадьорення. Я не міг подзвонити Ханні.
Бо натомість отримаєш лекцію.
Так.
Бо в душі ти знаєш, що вона тебе знає краще, ніж ти сам,
і може мати рацію?
-Дуже слабке підбадьорення. -Вибач.
Що ти хочеш від мене почути?
Мабуть, я стрибнув вище голови. Можливо.
-Ти завжди так робиш. -Так.
-Це твій життєвий принцип. -Так. Я знаю.
Я працюю над цією дійсно складною справою.
І в її центрі… ця людина, яка дійсно проблемна.
Але водночас, вона чимось симпатична.
-Вона? -Так.
Нічого такого.
Зовсім ні.
Я лише кажу… Добре, що ти подзвонив мені, а не Ханні.
Так.
Я не знаю, що це в біса за справа, та чим саме ти займаєшся на роботі,
але я знаю тебе.
Я ніколи не зустрічав нікого, хто мав би сильніший хист до справ.
Дякую.
Я не казав, щоб ти врятував світ.
Схоже, ти постійно маєш доводити, що потрібен людям.
Це змушує тебе робити відчайдушні речі, що не в твоїх інтересах.
От така моя підтримка.
Ти дійсно важливий.
Лише не тисни так на газ.
Дай собі дозвіл не рятувати усіх.
Такого підбадьорення тобі вистачить?
ФЕНІКС
Нічого собі. Виглядаєш інакше.
Дякую. Зніми нам номер люкс.
Ні. Дорогою є «Дейз Інн».
Ми поїдемо на світанку. Не проси про перший клас.
Нас підкине військовий вантажний літак, аби нас ніхто не помітив.
-Образно. -Помиляєшся.
Ми залишимось тут. Допоможеш мені вранці.
А вже потім можемо їхати.
-Ні. -Ні?
Ні. Я більше не граю в ігри за твоїми правилами.
-Цей потяг вже пішов. -Гаразд.
Макс. Стривай. Макс. Зупинись!
Твій бос посадив тебе на літак, аби ти прилетів сюди
та потурбувався про мене. Хочеш знати чому?
Якщо скажеш «важіль», я кинусь під машину.
Важіль.
Не будь таким. Якщо розслабишся, ми зможемо розважитись.
Я тут не для того, аби розслаблятись, розважатись чи грати в твої ігри.
Я не можу дозволити собі цей готель, тому підемо у «Дейз Інн».
У сьогоднішній газеті є стаття про секретну зустріч
генерала Кузнецова з китайцями.
ЦРУ дуже схоже з'ясувати, про що йшла мова.
І я єдина, хто на це здатен.
Тож припини робити вигляд, ніби у тебе є вибір, і візьми нам люкс.
-Привіт. -Ласкаво прошу до «Фенікс Аврора».
-Реєструєтесь? -Так.
Я за ним слідкую. Ти маєш рацію. Між ними щось є.
Що відбувається?
Можна нам найдешевший люкс на одну ніч?
-Звісно. -Так.
У нас є вілла за 1700.
Доларів?
Так.
Звісно.
-Він зняв для них дорогий люкс. -У вас є інша картка?
Або ні. З його карткою проблема.
Отже, вони спатимуть разом.
Не забудь зробити фото.
Одну секунду.
…це третій даун та п'ять ярдів в червоній зоні від лінії восьми ярдів.
Побудова гравців «шотган»: троє збоку, один позаду.
Ось снеп. І він віддає…
-Привіт, що сталось? -Привіт.
Мені потрібна… послуга.
Авжеж. Що потрібно?
Можна взяти номер в готелі на твою картку?
Це для роботи. Присягаюсь.
Просто я… Я в складній ситуації, і у мене перевищений ліміт по кредитці.
На роботі досі не внесли мій прямий депозит.
Де ти?
Я не можу тобі сказати.
Банк мені повідомить назву готелю.
Фенікс.
По справі.
-Та сама справа, що скінчилась? -Можливо.
Ти клявся, що всі твої проблеми на роботі в минулому
перед тим, як прийшли двоє та забрали тебе.
А тепер тобі потрібні гроші?
Це погано виглядає. Я це знаю.
Але я б не попросив, якби не був у халепі.
Скільки?
Лише кілька сотень. Але я точно тобі все поверну.
Звісно. Гаразд. Як скажеш.
Ти мені винен.
Чудово. Дякую.
Добре. Ти хочеш дати свої дані цій пані.
Не кажіть їй суму. Я дам вам на чай.
І відправ.
Це варто тих грошей.
-Я прийму ванну. -Гаразд.
Хочеш приєднатись до мене?
Не думаю, що це гарна ідея.
Чому ні?
Ти знаєш чому.
У мене там є лосьйони для тіла.
-Можеш принести їх? -Ні.
Тоді мені доведеться прийти за ними самій.
Добре. Ні. Я принесу їх.
У якій сумці?
У бірюзовій.
Гадаєш, що не приєднавшись до мене ти станеш хорошим?
Ти не в моєму смаку.
Це найбільша брехня, що ти сказав з миті нашої зустрічі.
Навіщо бути таким американцем щодо цього? Ви такі ханжі щодо сексу.
Життя коротке.
Ми дорослі люди. Ти не маєш турбуватись, що скористаєшся мною.
Можемо просто розважитись.
Навіщо я тут?
Бо я не можу з'явитись в Білорусі з порожніми руками.
Мені потрібна готівка, аби безпечно повернутись в мафію.
П'ять мільйонів. Може, вдвічі більше.
А може Контора дасть тобі, бо ти така важлива агентка,
яка має зв'язок з генералом Куз… як там його?
Не все так просто.
Чому? ЦРУ роздавало рюкзаки з готівкою в Афганістані та Іраку.
Так. Що ж, ці місії були санкціоновані на найвищому рівні.
Мене навіть не існує, пам'ятаєш?
Повір мені, я танцювала цей танок з Конторою більше десяти років.
Неважливо, наскільки значний приз розвідки.
Їхня головна мета захистити самих себе.
Вони не захочуть розкривати злочини, що ми зробили разом.
То ми маємо зробити вигляд, що ти нова найманка, аби…
А це ускладнить виділення грошей.
Точно.
Тож мені доведеться продати свій бізнес перед від'їздом. Оплатити дорогу додому.
-Твій бізнес криївок? -Так.
Кому ти збираєшся його…
продати?
Хочеш мене обтерти?
Ні.
Гаразд.
Тоді цей допит закінчений. Я зголодніла.
Ми не замовлятимемо їжу в номер.
Я вже замовила.
Ти можеш це визнати. Це весело.
Це не невесело.
Кому ти продаєш свій бізнес?
Лише робота. Ми можемо просто насолоджуватись?
Познайомимось ближче? Розкажи мені більше про себе.
Що ж… навіщо? Аби скористатись проти мене пізніше? Ні, дякую.
Це обопільний процес.
Я відповім на твої питання, якщо ти даси відповідь на мої.
Гаразд. Зіграємо у гру.
-Так? -Так.
Правда за правду.
Ти сказала, що я брехун не гірше за тебе, тож я дізнаюсь, якщо ти збрешеш.
-Чий перший хід? -Мій.
Кому ти продаєш свій бізнес?
Босу Талько, Сандовалу Луні, що очолює картель Аквіно.
Серйозно?
Так. Моя черга.
Чому ти став юристом?
На тебе це несхоже.
Я захоплююсь законами.
Краще відповідай серйозно, чи я не буду грати.
Гаразд. Я…
став юристом тому що…
Я пообіцяв мамі, що не піду шляхом батька
і не закінчу на Арлінгтонському національному цвинтарі.
Ти знайшов лазівку в цій обіцянці.
Так, праця на ЦРУ - що завгодно, але безпечним не назвеш.
Як ти стала агенткою?
До мене звернувся куратор з компроматом на мене.
Не Боб?
Ні, перший.
П'яничка.
Жінка.
Так.
Половина моїх кураторів випивали.
Для людей із Заходу важко звикнути до життя в Мінську.
Хоча зараз ти сам п'єш.
Ти кажеш, у тебе було кілька кураторів, але згадала лише ім'я Не Боба.
-Чому він такий особливий? -Він Не Боб.
Це він довірив тобі керувати мережею неофіційних агентів?
Ні. Моя черга.
Ти колись закохувався?
Я тобі цього не казатиму.
-Це було «так». -Ні.
-Так. Та дівчина з соцмереж. -Ні.
-З юридичного. Твоя сусідка. -Можливо.
-А ти любила когось? -Так.
Кого?
Мою доньку.
Не знав, що ти була мамою.
Була.
Мені шкода. Я…
Що сталось?
Те, що завжди стається зрештою.
Трагедія.
Тож завтра ти допоможеш мені домовитись про продаж.
Ми поїдемо, і я повернусь додому.
Так.
Навіщо ти викликала мене сюди?
Правду.
Бо ти єдиний, на кого я можу розраховувати.
Я йду в ліжко.
Хочеш зі мною?
Ні.
Гаразд.
-Добраніч. -Добраніч.
Джефф подарував тобі квіти?
Оуен.
«Відправляю тобі квіти. Ніхто не заслужив їх більше за тебе».
Чому?
Я зробила йому послугу.
НОВІ ПЛАТЕЖІ НА ВАШУ КРЕДИТНУ КАРТУ
Ти казав кілька сотень, а не три тисячі.
І не думай, що квіти це виправлять.
Єдина причина, чому копи ще не стукають тобі в двері,
бо я не знаю, чи ти на секретному завданні.
А які квіти?
-Де Оуен? -Він в душі.
За голосом ти не схожа на…
На кого?
Байдуже.
Що відбувається?
Ти Ханна?
Багата дівчина з інстаграму?
Вночі він розповів, що це ти від нього пішла.
Ні, він не міг.
Розповів.
Скажи Оуену, що наступні пів року він буде працювати на мене безоплатно.
Десь бачила мій одяг?
Так, я його викинула.
Що? Навіщо?
Я була в магазині й купила тобі новий, що більш підходить для нашої роботи.
Якого...
Хто дзвонив?
Ханна.
Що? Що ти їй сказала?
Я не змогла вставити слово. Вона була дуже сердита.
Ти точно хочеш це зробити?
-Ти маєш з ним закінчити. -Ти про карту? Вже.
Усе це.
-Так, але… -Але… Але що?
Забудь.
Не можна дозволяти йому потурати мною, як він завжди робив.
Мені треба зібратись.
Цей запит на розкриття даних сам себе не напише.
-Так тримати. -Можна мені ще один?
-Заїдаєш свої почуття? -Ні.
Дякую.
Що ще у моєму житті ти хочеш зіпсувати?
Не будь дитиною. Маєш зосередитись на справі.
Це може бути небезпечним. Надягни під куртку.
-Я не хочу. -Гаразд.
Зазвичай, вони ціляться в голову.
-Жартую. -Боже.
Насилля не має бути.
Вони надто хочуть те, що я продаю.
Подивись на екран. Один з них Не Боб. Хто саме?
НАРАДА КАБІНЕТУ МІНІСТРІВ
Що? Це жарт?
Ти нікого не впізнаєш.
Тобто, ти ніколи не бачила Не Боба. Він не був твоїм куратором.
Де ти почула цей псевдонім?
Гаразд. Але правда за правду?
Забудь. Цю відповідь я заслужив.
Це ім'я сказав мені Ксандер Гой.
Навіщо?
Він був п'яний. Захоплювався героєм.
Там, де головне секретність, і усі знають Не Боба,
Гой хотів бути Не Бобом.
Але марно.
Пішли. Ми запізнимось.
Два вовки. Але три вовки? Ні.
Лестер Кітченз.
Чула, що ти пішов працювати на ворога, але не повірила.
Схоже, я захотів роботу з перспективою.
Плюс можливість спати у власному ліжку.
Пам'ятаєш Вайлет Ебнер?
Вона була військовим прокурором в Деларамі.
Точно.
Тепер теж в офісі генерального радника?
Так, десь рік.
Приєдналась до Лестера. А ти що тут робиш?
Працюю над поверненням агента. Це трохи складно.
-Це та шантажистка Гендрікса? -Так. Що можете про нього розповісти?
Ні.
Знаєш, він вдає з себе ідіота, але це лише гра.
Малий - не юрист, а артист хаосу.
І на твоєму місці, я би його не підпускала до своєї операції.
-Припини мене торкатись. -Ні.
-Припини. Що ти робиш? -Маю відстежити твій телефон.
-Навіщо відстежувати мене? -Бо ти підеш один.
Я забула про це сказати?
Так.
Вчора Талько намагався мене вбити, щоб взяти інформатора.
Це співробітник банку. Повідомляє мене про будинки для викупу.
-Так би Талько не довелось платити. -Ось чому я тут потрібен.
З тобою він гратись не стане.
Бо я буду поруч,
готова вбити інформатора, якщо тебе надурять.
І вони цього не зроблять, бо нічого не отримають.
-Ні. -Оуене.
Ні, ти не вбиватимеш інформатора.
Погоджуйся, чи я піду.
Гаразд, я її не вб'ю,
але скажи їм, що вб'ю. Тобі вони повірять.
Її звати Зюрі Венч, банк «Сан Сіті».
Йди два квартали на північ, три — на захід.
Там буде Талько. Він тебе підбере. Укладеш угоду.
Будь ласка.
Це єдиний шлях потрапити мені додому.
Ворог мого ворога.
Так.
Слухай, я тут лише як посередник, аби узгодити
умови продажу бізнесу Макс.
Тим краще для тебе. Сідай. Нам треба декуди з'їздити.
А тут угоду укласти не можна?
То домовляєшся не зі мною. Ти домовляєшся з Ель Хефе.
Переклад субтитрів: Всеволод Іващенко