В попередніх серіях…
Чому я не можу знайти жодних офіційних даних про шантажистку?
-Хтось все підчистив. -На кшталт її куратора?
Така людина дізнається, що ти цікавишся її минулим,
і ти закінчиш в темній кімнаті з пластиком на підлозі.
У Відні є співробітник, що може стати ключем, щоб зрозуміти,
наскільки небезпечним є скрипуче колесо.
Їдь. Але будь обережним.
Я у Відні. І я знаю, що ти погрожуєш оприлюднити.
Ти поговорив з кимось. Скажи ім'я.
Ні. Це єдине, чого у тебе немає. Справжніх імен.
Я хочу, аби ви дали мені все, що у вас є на Макс Меладзе.
-Вона шантажує? -Це змушує вас нервувати?
Секрети, які я знаю, варті того, аби вбити заради тиші.
У цієї людини точно є, що приховувати.
-Це не її таксі. -Вона вбивця. Вона вб'є тебе.
-Що відбувається? -Я вибрався з машини.
-Я на мосту. Що робити? -Плавати вмієш?
Чорт!
СЕРІАЛ NETFLIX
Ви в нормі?
Так. Мене пограбували, довелось стрибати в річку…
Стривай, я впізнаю тебе.
І тебе. І тебе.
-Ви переслідували мене. -Ось. Візьми. Тобі треба зігрітись.
-Дякую. -Там маячок.
-І жучок. -Не одягай.
Ми домовились, що говоримо з ним або всі, або ніхто. І без фокусів.
-Пробач. Старі звички. -Стривайте, ви шпигуни.
Ні, ми офіційні аташе.
Це дуже смішно, за виключенням того, що я дійсно юрист.
-Тоді чому хтось намагався тебе вбити? -Я такого не казав.
Я казав, що мене пограбували, і я стрибнув в річку.
Як виглядав той грабіжник?
Їх було двоє.
Голодна білявка і гарний хлопець.
-Такий модний, сексуальний. -Так, Міка і… як там його ім'я.
Я не розумію. Я ніхто. Юрист Держдепу.
Це правда. Якби я працював на розвідку, думаєте, був би таким нездарою?
Гаразд.
Якщо скажеш, навіщо ти у Відні,
то, може, ми з'ясуємо, хто найняв їх, аби тебе вбити.
Смішно. Цей хлопець. Я пас.
-Ти не віриш нам. -Ні. А що в цьому дивного?
Якщо скажете мені, як повернутись до мого готелю,
то я зняв би цей мокрий костюм.
Ти правда нічого не знаєш про контррозвідку.
Якби знав, то не став би повертатись в готель,
якщо не хочеш дати Міці і як там його ім'я
другий шанс тебе вбити.
Привіт.
Вітаю. Зробите мені велику послугу?
-Ні. -Я вас розумію. Просто…
Я виріс на військових базах.
Рік провів тут, на Рамштайні.
Мене цькували кожного дня.
Знаєте, важко бути новачком.
Рік за роком.
Зараз я маю змінити одяг в туалеті аеропорту,
а у мене почалась панічна атака.
Можна мені це зробити у вашій підсобці?
Так.
Щиро дякую.
Це я.
Добре. Ти живий.
Прозвучало, наче тобі не байдуже.
Вони б просто прислали іншого.
-І досі можуть, Макс. -Не будь таким.
Я єдина, хто точно не намагається тебе вбити.
Майже повірив.
Ти лише намагаєшся підсилити мою параною щодо Контори,
аби я більше залежав від тебе. Але це не спрацює.
Хто намагався мене вбити?
А з ким ти зустрічався? Бо це, імовірно, вони.
Не скажу. Бо ти як пожежа. Я не додам тобі палива.
Я не підставлю себе під кримінальну відповідальність,
повідомивши тобі ім'я офіцера.
Вони намагаються вбити тебе, бо нервують, що я розкрию секрети.
А цього не станеться, якщо ти мене витягнеш.
Слухай.
Якщо все пройде добре на слуханні,
тебе ще до обіду переведуть до федеральної в'язниці.
Ні, я хочу вийти з в'язниці, а не потрапити в іншу.
У тебе два дні, або я почну називати імена.
Так, сер.
Ходімо.
ВІДЕНЬ КУРВА
Що це на тобі?
Перепрошую, я прямо з аеропорту.
Мене пограбували і зіпсували костюм.
-Пограбували? -Так, сер.
Ти в нормі?
Так. Абсолютно.
Щось їв сьогодні?
Не впевнений.
Ось.
Мої діти їх люблять.
Скільки у вас дітей?
П'ятеро.
Без жартів.
Що сталось у Відні? Щось прояснилось щодо ризику розголошення?
Так, сер. Якщо вона виконає свої погрози,
то може розкрити багато наших агентів у Білорусі та Росії.
Ми втратимо можливості розвідки у цьому регіоні.
Господи.
-І ця жінка сидить у в'язниці за вбивство? -Так, сер.
Жорстоке вбивство?
Так, сер. Вона забила чоловіка до смерті.
Я попросив Мінюст забрати її справу.
Ранком відбудуться слухання про її переведення.
Сходи туди. Пересвідчься, що все добре.
Так, сер.
Ти вирішив померти?
Що?
-Ні, у мене десинхроз. -Точно. Як тобі Відень?
Не варто рекламувати таємні подорожі на своєму одязі.
-Можна тебе дещо спитати? -Дивлячись, що.
Що? Чому ти...
О, якого... Слухай…
Можна...
-Ми можемо поговорити через вікно. -У мене був важкий день. Дні.
Гаразд. Сідай.
-Зимно. -Не торкайся моєї машини.
Тримай руки там, де я їх можу бачити. Жодних жучків.
Саме про це я і хочу тебе спитати.
Відчуваю себе параноїком,
але це нормальна реакція на те, що відбувається…
Я перетинаю межу?
Послухай. В конторі ніщо не таке, яким здається.
Ясно? Усі слідкують за тобою.
Так. Як ви з Вайлет.
Нічого особистого.
Якщо це зачіпає твої почуття, ти обрав не ту роботу.
В Конторі хтось може спробувати мене вбити?
Авжеж.
Не на території США. Тут надто багато проблем. Але й розслабляться не варто.
ЦРУ може обшукати твою квартиру з будь-якої причини будь-якої миті.
Тепер забирайся. Від тебе тхне як з болота.
Маєш дурний вигляд.
О, ти вдома. Навіщо тримаєш стілець?
-Бо сюди хтось вломився. -Що? Де?
Тут. Схоже, хтось обшукував квартиру.
Що?
Ні, це схоже на ранок четверга після вечірки з грою в "Твістер".
Тобі було весело.
Якщо це твій пасивно-агресивний спосіб жалітись, що ми насмітили,
то прибирай за собою.
В твоїй кімнаті ще з Різдва стоїть миска каші.
Навіщо ти заходила в мою кімнату?
Ти позичив мою сироватку з вітаміном С і не повернув.
Вона хороша.
-Знаю. -Як там Відень?
Звідки мені знати?
Нам дійсно треба краще прибирати в квартирі.
-Нам? -Так.
З часу як влаштувався в ЦРУ,
ти не робив нічого з графіку.
Чорт. Сьогодні я маю подбати про той виклик до суду.
Так. Ще б пак.
-До речі, я знаю Сару. -Кого?
Сару Оконьджо, стажерку сенатора Смута. Її ім'я вказано на твоїй повістці до суду.
Ми разом грали в квест.
Дівчина п'є як риба.
Ніколи не розумів цього виразу, бо риби не п'ють воду.
Вони нею дихають.
Що є вода?
-Час звернутись в хімчистку. -Ні, це…
Два тижні тому я купив в кредит чотири костюми.
Два перших загинули за тиждень. Третій виглядає трохи погано.
Але, гадаю, я зможу його полагодити за допомогою нитки з голкою.
-І машини часу. -Ганно!
Ганно, у тебе є нитка з голкою?
Чому вони мають в мене бути? Бо я дівчина?
Так.
-Гаразд. Але повернеш. -Дякую! Ти найкраща. Щодо тебе.
Напишеш Сарі, чи згодна вона потусити сьогодні?
Навіщо?
Ну, я міг би приєднатись, та причарувати її, аби скасувати повістку.
Ти не настільки чарівний.
Тому ти знайшла час бути разом в Джорджтауні?
Тоді я ще тебе не розкусила.
А тепер так?
У Оуена проблеми.
Добре. Що саме?
Бачив його вранці. Виглядає як лайно. Параноїком став.
Щось трапилось у Відні? Що кажуть твої джерела?
Кажуть, він зустрівся з Ксандером Гоєм.
Це старший офіцер, вважає себе надто розумним для польових завдань.
Має дивний фетиш з випічкою.
Секс з випічкою?
Ні, він просто їсть багато випічки.
Кітченз.
Привіт, Трейсі.
Ні, я з ним не бачився.
Так, він у Бейруті.
Обов'язково.
Це було б помилкою.
Добре? Просто дай мені трохи часу. Ні. Трейсі.
Обіцяю, я про це подбаю.
Трейсі. Тр… Чорт.
Поділишся?
Особливі заходи, аби влаштувати складне розлучення.
Дзвонила його дружина,
погрожує оприлюднити брудну білизну, якщо не змушу його платити аліменти.
-Тобі не вдалось? -Я працюю над цим.
Але хлопець в Лівані.
Ти його боїшся.
Ні, лише турбуюсь щодо його епічної здатності до насильства.
Краще все владнай, бо побачиш, на яке насильство здатен Найленд.
ФЕНІКС
-Посольство США. -Доброго ранку.
Я працюю на Оуена Гендрікса з Держдепу.
Він щойно повернувся з Відня. Але він забув деякі папери в посольстві.
Можете сказати, з ким він зустрічався?
Вибачте, я не можу розголошувати такі дані.
Зверніться через відповідні канали.
Гаразд. Дякую.
Меладзе, час йти до суду.
-Чому ЦРУ зацікавлене в Меладзе? -Питання національної безпеки.
Те саме сказала Амелія. Мені потрібні подробиці.
Мені не дозволено їх розголошувати.
Ви завжди такі самовдоволені, коли це кажете.
Привіт.
Келлі. Я Оуен з мотелю. Ми разом жертвували курячими нагетсами.
-Так. Привіт. -Що ти тут робиш?
-Я казала, сімейна драма. -Сімейний суд через дорогу.
-Ти маєш… -Ні. Мого батька вбили.
Мені щойно повідомили про термінове слухання.
Знаєш, в якому залі відбудеться?
У цьому.
Та курва вбила мого батька.
Мені дуже шкода.
-Це не твоя справа? -Ні. Я подаю клопотання нагорі.
-Я маю заходити. -Так, звісно.
Гаразд, почнемо. Штат Аризона проти Максін Меладзе.
Уряд представляє Е'ная Белл.
Ми подали запит на переведення, яке штат схвалив.
-Що відбувається? -Не переривайте.
Вона вбила мого батька. До біса! Чому її не судять?
Дівчино!
Мені шкода вашої втрати. Але не заважайте та обережно з виразами.
Офіс генерального радника попросив забрати справу міс Меладзе,
як частину більшої федеральної справи.
Я задовільню цей запит.
Гадаю, уряд проти внесення застави.
Так, ми згодні зі штатом, що міс Меладзе може втекти.
Виходячи з її біографії та серйозності злочину.
Узгоджено.
Маршали перевезуть міс Меладзе до федеральної виправної установи.
Шкода твоєї втрати, мала, але твій батько був шматком лайна.
Бісова курва!
-Гей! -Відпустіть мене!
Міс!
-Заспокойтесь. -Годі.
Зберігайте спокій. Пані, будь ласка.
ТЮРЕМНИЙ АВТОБУС
Привіт. Мені потрібна хвилинка з ув'язненою.
Ти дотримав слова.
Що ти сказала дівчині в суді?
-А тобі не байдуже? -Байдуже.
Але ти погрожуєш розкрити секрети, якщо тебе вб'ють.
Може, не варто провокувати доньку в жалобі?
Мені потрібні 500 доларів на рахунку в тюремному магазині.
Одноразові телефони дорогі,
а тобі потрібно мати зі мною зв'язок.
І не мрій.
У мене лишилось лише триста добових.
Три сотні - це ідеально.
Я ж тут ненадовго, так?
Ні. Ненадовго.
Це не життя.
Але ти та, що виживає. І це витримаєш.
Вона ваша.
Амелія.
-Як справи з Оуеном? -Ми ще не ходили на побачення.
-Але все добре? -Так, його немає в місті.
Не турбуйся. Знаю, що винна тобі за нього.
Я рада допомогти.
Гаразд. Я просто шукаю компромат. Малий змушує мене нервувати.
-Бо не можеш його залякати? -Ні. Тому, що я йому не вірю.
На вигляд він такий чарівний і невинний, але я на це не куплюсь.
Я плачу свої борги.
Якщо він скаже мені щось проти себе, я тобі перекажу.
Дякую.
Амелія Салазар.
Привіт, це Оуен Гендрікс.
Привіт. Секунду. Вибач, я маю відповісти.
Це хлопець з відділу зв'язку. Намагаюсь захомутати його.
Звісно.
Де ти?
Повертаюсь до Вашингтону. Хотів тобі подякувати.
Федерали забрали мою справу.
-Я рада, що спрацювало. -Я теж.
Можна спитати поради, що робити далі? Як тепер змусити федералів закрити справу?
-Я думала, ми йдемо на вечерю. -Звісно.
Чудово, коли?
Вечором? Як щодо о дев'ятій?
Я би хотіла раніше.
Я встаю о п'ятій на пробіжку, тому засинаю о 22:30.
Але щоб дістатись до тебе мені потрібен літак.
Гаразд. О дев'ятій. Забронюю столик в «Еспріт».
Чудово. Стосовно того, як закрити справу моєї шантажистки…
-Привіт. -Привіт.
Я приніс нові пожертви.
Лише хотів пересвідчитись, що ти в нормі.
Дуже мило.
Отже…
Твій тато знав ту жінку?
Ту, що його вбила.
Копи кажуть, що він з нею робив кримінальні справи, але це неправда.
Дальнобійник, який ледь виплачував іпотеку.
Вона розбила йому голову на стоянці вантажівок.
Боже. Це жахливо.
-Але ти не знаєш, чому? -Хіба не начхати чому?
Тебе турбує, чому вбили твого батька?
Ні, я лише хочу його повернути.
ВИПРАВНИЙ ЗАКЛАД
Не хочу й чути, яку койку ти бажаєш.
Мені байдуже щодо койки. Мені потрібен телефон.
З ким поговорити?
За усі мої десерти впродовж місяця.
Поговори з Корою ось там.
Білявка.
Тут безпечно, якщо дотримуєшся правил.
Твоя спальня.
ТРИ РОКИ ТОМУ
Не виходь зовні. Не кажи нікому, що ти тут.
Не відкривай штори. Не замовляй їжу.
Не засідай тут.
Вважай це тюремною камерою. І хто б тебе не переслідував — не знайде.
Мене шукає ФБР.
Мені це непотрібно знати, як і твоє ім'я.
Мене звати Кора.
Якщо я не можу замовляти їжу та виходити, то як мені їсти?
Твого внеску вистачить на два тижні проживання.
Після цього повернешся на вулицю, і я знищу усі сліди твого перебування тут.
Ні. Ми не будемо пити разом, і не будемо подругами.
Це ти так думаєш.
Стався до цього як до тюремної камери.
Мені потрібен телефон. З можливістю закордонних дзвінків та купою хвилин.
Перепрошую.
Справді? Тепер ти приходиш до мене після всього, що наробила?
Я зробила, що мала зробити.
Я тут завдяки тобі.
Ти жива завдяки мені.
То даси мені телефон чи як?
-Триста п'ятдесят. -Триста.
Платня в магазині.
Добре. Я візьму твої гроші, але ми не подруги.
Ніколи й не були.
-У тебе чудовий вигляд. -Дякую.
-Ти наче на роботу зібрався. -Не було часу переодягнутись.
На перше побачення потрібно щось сексуальніше. Тож заходь.
Знайду щось для тебе.
Гаразд.
Гарний будинок.
-Так. Бачу, у тебе є досвід. -Переодягнись у ванній.
Знаєш, деяких хлопців може відлякати твоя прямолінійність.
-А тебе? -Ні.
Ні, я люблю жінок, які знають, чого хочуть.
-Гарна відповідь. -Дякую.
Ні, не сюди. Не та кімната.
Що це?
Моє майбутнє. За три роки я буду ведучою на кабельному.
Я пішла до ЦРУ, бо співробітникам
платять значно більше, ніж юридичним аналітикам.
Круто. У тебе гарно вийде.
Практикуюсь кожного вечора.
Молодець. Піду переодягнусь.
Прийшла лише, аби взяти гроші за другий тиждень.
Твої гроші ось там. Залишишся на вечерю?
Я роблю деякі страви для бідних білих.
Ти зрозумієш смак життя, коли спробуєш мого хот-дога з сиром.
Ні. Дякую.
Ну ж бо.
Ти перша, з ким я говорила,
і остання, з ким я говорила,
і щось мені підказує, що у тебе немає інших планів.
Я думала, що пробуду тут лише пів року.
Наскільки це погано? Америка рекламує себе як країна див.
А насправді тут усім важко.
І вся їжа на смак як цукор.
Якщо ти так все ненавидиш, чому не повернешся додому?
Бо не можеш.
Це складно.
Коли востаннє ти вечеряла з кимось?
Не пам'ятаю. Якщо чесно, думала мені це сподобається більше.
Мене багато в чому звинувачували,
але ще ніколи за погану компанію.
1За повернення додому.
Наскільки треба тебе напоїти, аби ти допомогла мені пофарбувати волосся?
Знаєш, моя донька просила мене фарбувати її волосся.
Благала мене.
Один тиждень в блакитний, інший — в рожевий.
А коли зрештою я погоджувалась, вона починала скаржитись на все.
То в мене руки надто грубі. То вода надто гаряча.
Їй пощастило.
Моя мама нас і не мила. За таку маму, як ти, я би вбила.
Не певна, що ти б це сказала, якби знала, що з нею сталось.
У мене є шанс затриматись тут ще на тиждень?
Ні. Правила є правила. Так нас не спіймають.
Мені б не завадив перепочинок.
Ще один тиждень.
Яка в тебе угода з Лестером та Вайлет?
-Я не хочу говорити про роботу. -Розумію.
На роботі, де усі стосунки долар-за-долар,
ця пара нерозлийвода.
Гадаю, вони знали одне одного що до офісу генерального радника.
Візьмеш філе? Я з'їм в тебе шматочок.
Так, якщо даси відповідь на останнє питання по роботі.
Як мені змусити федералів закрити справу про вбивство?
Чесно? Тобі треба дістатись керівництва Міністерства юстиції.
-Навіть тоді це буде непросто. -Генеральний прокурор?
Так.
-Генпрокурор Сполучених Штатів? -Так.
Як?
Тобі знайомий метод обміну повідомленнями під назвою електронна пошта?
-Я правильно це назвала? І-мейл. -Я нічого не можу писати.
Боже, ні.
Повідом генпрокурора про найвищий пріоритет.
Хтось з тобою зв'яжеться.
Дякую. Серйозно.
Оуене?
Ганно, привіт.
Що це на тобі? Це «Гуччі»?
Так, непогано виглядає, правда?
Це Амелія Салазар. Ми працюємо разом. Ганна - моя сусідка.
-Привіт. -Рада знайомству.
Це Джефф Гілберт.
Привіт, Джефф Гілберт. Я працюю в Білому домі.
Молодець.
Що ж, приємної вам вечері.
Вам також.
Гарненька. Довго ви зустрічались?
-Пів року. Як ти здогадалась? -Це очевидно.
-А тепер ви сусіди? -Так. Я знаю, це дивно.
Більшість колишніх пар не змогли б. А ми можемо.
Оуене, мені байдуже, що ти робиш у вільний час,
але коли ти зі мною, то будь уважним лише до мене.
Звісно.
Я весь твій.
Дякую, друже.
Це було чудово. Давно вже я не їв овочів.
-Якщо хочеш, можеш мене поцілувати. -Дякую.
Непогано.
«ЕСПРІТ»
Взаємно.
Можеш зайти, але сексу не буде.
Насправді у мене зустріч в барі. Хочеш піти зі мною?
-Два побачення? -Що?
Ти сказала, що будеш у ліжку о 22:30. Але я можу відвезти тебе додому.
Забудь, я візьму таксі. Дякую за вечерю!
Так.
-Вона мила. -Так.
Старша за тебе?
У мене зараз зустріч з Теренсом. В барі. Хочеш зі мною?
Ні. Мені рано вставати, Джефф просто відвезе мене додому.
Гаразд. Добраніч.
-Добраніч. -Дякую.
Дякую, що почекав.
Їдь обережно, друже.
Оуене! Привіт.
-Що це на тобі? Це «Гуччі»? -Так.
-Маєш чудовий вигляд. -Дякую! Я був на побаченні.
Без жартів. Ганна писала мені 12 разів з ресторану.
Правда? Хто той хлопець, що був з нею? Це серйозно? Ні.
Ні, ми не будемо в це втручатись.
-Добре. -І їй я сказав те саме.
Можна чотири текіли, будь ласка? Теренсе.
Ми п'ємо текілу.
Саро, хочу познайомити тебе з моїм сусідом, Оуеном.
Ми знайомі. В Капітолії.
Чорт, ні. Я тут на вечірці, не буду говорити про твій виклик до суду.
Я теж. Лише хочу знати, яким чином його скасувати.
Дай Смуту компромат на твого боса, достатній для його знищення.
-У мене немає. -То знайди.
А ні, то приходь на сенатські слухання, де мій бос зробить тобі вівісекцію.
Ще гірше, що тобі доведеться
віддати результати роботи по усіх справах з секретними матеріалами.
-По усіх? -По усіх.
Навіть якщо справа віддалено «темна»,
ми перетворимо її на грандіозний скандал й засунемо тобі її в дупу в прямому ефірі.
Чудово.
Це моя пісня!
-Алло? -Де ти?
Вибачте. Я гуляю, сер.
Негайно сюди. Ти маєш поїхати до Бейруту.
Ви сказали Бейрут, що в Лівані?
Сер?
Я принесла горілку.
Цього разу добра.
Слухай, ти невчасно.
-Що з твоїм оком? -Вона любить жорсткий секс.
Дякую за випивку.
-Хто ти в біса такий? -Розслабся, люба.
Я друг Кори.
-Посидь з нами. -Я казала, жодних гостей.
Знаю. Я облажалась. Вибач.
Не вибачайся перед бісовою власницею.
Це не її справа.
Обидва збирайте своє лайно та забирайтесь.
Я повернусь за годину зі зброєю та лопатою.
Щоб вас тут не було.
Коро.
Коро, що він з тобою зробив?
Пробач.
Не треба поліції.
Ні, я мушу.
Інакше ти помреш.
Алло.
Контора відправляє мене до Бейруту. Це через тебе?
Й гадки не маю. Я бувала в Бейруті, але ніколи на завданні.
Там тебе буде дуже просто вбити.
Цього я і боюсь.
Якби ти мені сказав ім'я хлопця з Відня,
я би розповіла, як вижити в Бейруті.
Це не смішно.
Ти не росіянин. Вони вважають мене кумедною.
Забудь. Сказати тобі ім'я офіцера, це порушити дев'ять правил нацбезпеки.
Оуене, я хочу, аби ти лишився живим,
а ти турбуєшся за нацбезпеку.
Ти маєш зібрати себе докупи.
У мене є компромат на людей в Конторі.
Один з них хотів тебе вбити, а ти навіть не кажеш, який він на вигляд.
Це американець азійського походження. Десь 178 см, трохи метушливий.
-Знаєш, про кого йде мова? -Знаю.
-Я називаю його Королем випічки. -Це на нього у тебе компромат?
І дуже багато.
Ми поговоримо про це при наступній зустрічі.
Тепер розкажи як вижити в Лівані.
Добре. Все просто.
Ліванці приємні люди. Тримайся подалі від американців.
Я ж казала, що кумедна.
Ви намагались захистити свого і вам вернулося.
Сер, це неправда. Гаразд? Я просто не зрозумів ситуацію.
-Що відбувається? -Лестер не впорався з простою справою.
Колишня дружина спецпризначенця
погрожує оприлюднити дані про секретні операції свого чоловіка.
Потрібно, аби він заплатив аліменти впродовж доби,
чи вона піде до Сі-Ен-Ен.
Як твої справи?
Потрібна допомога генпрокурора.
На це піде кілька днів. Він у Аспені. Тому поїдеш з Лестером до Лівану.
-Простеж, аби все було зроблено. -Так, сер.
Для ясності. Нас відправляють до Лівану,
аби переконатись, що поганий татусь заплатить аліменти,
і його колишня не буде нам погрожувати?
-Я так і сказав. -Точно.
Це перша проста задача, відколи я почав тут працювати.
І це радує.
Немає нічого простого в тому, аби спробувати змусити чоловіка,
який заробляє на життя вбивствами, зробити те, чого він не хоче.
Не слухай його.
Отримай підпис про відрахування з його зарплатні.
Сер, я можу сам. Мені не потрібен Оуен.
Звісно, не можеш. В іншому випадку, справу вже б владнали.
-Ти злий. -Ще б пак.
Я на дев'ять років більше за тебе
працюю оперативником і на пів року юристом.
Але Найленд відправляє тебе наглянути за мною.
Він думає, приниження стане мені уроком?
Я їду підтримати тебе. Це й досі твоя справа.
Питання. Я можу їхати лише з одним костюмом?
Якщо чесно, більше немає.
Тобі не потрібен костюм. Хто їх носить на операції?
А міг би сказати тиждень тому.
Маємо заїхати до мене, аби я переодягнувся.
Немає часу. Де твоя тривожна валіза?
-Що? -Треба мати тривожну валізу.
Можеш взяти з офісу Януса. Він більше не поїде на операції.
Ти одягнений як американський вампір.
Маємо бути прямолінійні? У нас є важіль.
Так, але у нього є зброя
і команда, що піде за ним до пекла.
Ти питав, чи в Конторі хтось хоче тебе вбити.
Дейва викликають, коли щось треба зробити.
Ти працював з оперативником на ім'я Ксандер Гой?
Ні, але зустрічався з ним. А що?
За шкалою від одного до десяти, наскільки він лицемірний?
По-перше, в ЦРУ шкала починається з шести.
Я би дав йому вісім, виходячи з того, який він амбітний.
Кажуть, він поклав око на московську базу,
яка нагадує Святий Грааль завдань розвідки,
але хтось заплямував йому репутацію і довелось попрощатись з посадою.
Він пов'язаний з твоєю справою?
Можливо. Він знав ту агентку.
Це здатне відправити його на дно.
Який план по приземленню?
Візьмемо машину в прокаті й рушимо на базу?
Без прокату. Візьмемо місцевого водія.
Це єдиний варіант доїхати туди неушкодженими.
Зрозумів.
БЕЙРУТ
Я відчуваю, у тебе є досвід. Ти довго прожив у Бейруті?
-Два роки. -Що?
-І що ти думаєш про це місто? -Я до біса люблю Бейрут.
Усі репортери та шпигуни Близького Сходу бажають призначення сюди.
Лижі після сніданку.
Покупатись в Середземному морі перед обідом.
А обід - це чотири страви, відточені бабусями за 5000 років. Дуже смачно.
Запиваєш це гірським самогоном. Сієста під виноградом? І не кажи.
А ще є нічне життя.
Кожен багатий малий від Лондону до Дубаю приїздить на вечірку до Бейруту,
навіть коли тут є проблеми.
Ніхто не вміє жити і давати жити іншим як ліванці.
Вони знають, як справлятися з труднощами.
І їм не заважають шалена корупція та негаразди.
Пересічний ліванець віддасть тобі власну сорочку,
але їх лідери вкрадуть усі сорочки.
Ні, Бейрут чудовий, хоча протиріччя дратують.
І ні, верблюдів тут немає.
Взяв номер Фаріда, можемо викликати його вранці.
Що хочеш робити зараз? Поїмо, пройдемось?
Ні, ми відпочинемо.
Нам буде потрібна уся енергія, аби протидіяти Дейву завтра.
-Дейв не знає про наш приїзд? -Попросив місцеву базу уникати розголосу.
Непотрібно давати цій тварюці час, аби вона забралась на нас.
Тому ти завжди перевіряєш туалет перш ніж сісти.
Лестере!
Друже, давно ми не бачились.
Так. Давно.
-Як ти в біса? -Добре.
-Справді добре. -Вибач, якщо налякали тебе.
Коли ми почули, що наш друг Кітченз у місті,
то захотіли тебе здивувати.
До речі, зручності в цьому готелі непогані,
але срати з гвинтокрила — ні з чим не порівняти.
Гадаю, це весело.
Ти хто в біса такий?
Жартую. Оуен, так?
-Оуен Гендрікс, новенький малий? -Не такий і новенький. І не малий.
Послухай, Лестере,
друже, мені шкода, що ти подолав весь цей шлях, через недолугість Трейсі.
Вона дзвонила босу, Дейве.
Ти знаєш, що біль завжди приносить драму.
-Ти казав, що все владнаєш. -Присягаюсь, я відправив ті чеки.
Вона погрожує розкрити державні таємниці, що ти їй розповів.
Добре.
Гаразд, я винен.
Можеш так і записати у звіті.
Я повністю визнаю свої помилки.
-Визнаю. Повністю визнаю. -Це чудово. Чудово.
Тоді просто
підпишіть цю форму, де визнаєте себе боржником,
що згоден на відрахування із зарплатні,
аби виплатити аліменти, які ви винні своїй колишній дружині.
І ми усі повернемось до свої життів.
Без проблем.
Справді?
Так, я лише візьму це на базу,
прочитаю, підпишу, запечатаю та привезу вранці.
-Ми дуже вдячні. -Так, звісно.
Хлопці, ходімо звідси, хай юристи заселяться.
Гарна подушка.
Радий був знов зустрітись, босе.
Будь насторожі.
Тут стало значно небезпечніше з часу, коли ти був тут востаннє.
Бойовики осміліли. Не хотілось би, щоб з вами щось сталось.
Щось було надто просто. Правда?
Мені треба випити.
Я думав, офісна робота зробить моє життя не таким стресовим.
Тому ти перейшов до офісу генерального радника?
Це була помилка Вайлет.
Я познайомився з нею на військовій базі в Німеччині.
Вона працювала у військово-юридичній службі
і втомилась від армії.
Переконала мене, що в ЦРУ на інше місце переводять лише юристів,
тому допомогла з юридичною освітою онлайн.
Я навчив її, як працює Контора.
І ось я повернувся на дно, а за мною доглядає золотий хлопчик.
Це нечесно.
В перший тиждень Найленд відправив тебе в Сенат.
Потім ти натрапив на золоту жилу з тією шантажисткою. Як це так?
Я би хотів думати, що просто вмію працювати.
Боже, ти навіть не знаєш, що робиш. Ясно? Тобі просто щастить.
Якби ти знав моє життя, не вважав би, що мені щастить.
Але, зроби послугу, недооцінюй мене й далі. Подивимось, що з цього буде.
-Це моє ліжко. -Яка різниця?
Моє подалі від дверей.
Лестере?
Не хвилюйся. Таке іноді трапляється. Зараз увімкнеться генератор.
Лестере.
Хтось за дверима.
Що будемо робити?
-Подивись, хто це. -Чому я? Чому я маю це робити?
-Ти ближче до дверей. -Ти що...
Гаразд.
Що це?
Це форма Дейва.
Він підписав?
Ні.
ПІШЛИ ВИ
СЕЙСУГ, ЛІВАН
Свіженькі з заводу.
Подвійна вбивча сила, а віддача вдвічі менша.
Доброго ранку!
Ми дуже вдячні, що ви завезли це вночі, проте...
ми не поїдемо з Лівану, доки ви це не підпишете.
А якщо не підпишу?
Годі. Ти розумний хлопець, Дейве. Я не замилюю тобі очі.
Лестер тебе неймовірно поважає.
Тому він не може проявити
потрібної тобі жорсткої любові, і привіз мене.
Я скажу тобі правду, якою б суворою вона не була.
Смішно. Насправді я думаю, у нас з тобою багато спільного.
Хоч, вочевидь, це не очевидно.
Але нам з тобою обом потрібно знати, яка ситуація.
У нас часу немає для рожевих окулярів та лестощів.
До біса. Ось реальність.
Не підпишеш цю форму, і твоє життя скінчено.
ЦРУ відкличе тебе з операцій
та звинуватить за все незаконне лайно, що ти зробив.
Якщо ти дивом не потрапиш у в'язницю,
тебе додадуть в чорний список для роботодавців.
Потім включать в список заборони польотів.
Отже, роботи ти не знайдеш.
Але цього ж не станеться, правда?
Ти не будеш таким дурним, аби покинути свою дитину,
як емоційно, так і фінансово?
Дай мені бісову ручку.
Іншої копії немає.
ПІШЛИ ВИ
З міркувань безпеки. Ти розумієш.
Гаразд. Дякую.
Бережи себе.
Козел.
Доброго ранку.
Я дзвоню з посольства США стосовно одного з наших співробітників.
-Він приходить купувати випічку. -Так, чекайте. Ми дуже зайняті.
КАФЕ «ДЖЕК ДЖЕКС»
Так? Ні, ми в нормі. Я отримав твої гроші.
-Гей. -Так.
Хвилинку. Я передзвоню.
-Допоможете мені? -Авжеж. У чому проблема?
Моя машина не заводиться.
Так. Ти гарненька.
Правда?
-Не впізнаєш мене? -Ні.
Стривай. Ти танцюєш у «Даймондс»?
Ми бачились у Кори,
перед тим як ти побив її до напівсмерті.
Я не винен, що дівчина не тримає удар.
Я дзвоню з посольства США стосовно одного з наших співробітників.
Так, м-р Гой.
Він приходить щоденно. Наш найкращий клієнт.
Точно. Лише хочу перевірити його ім'я, аби не було плутанини.
Так. Так. Ксандер Гой.
Ідеально.
Привіт. Я всюди тебе шукала.
-Привіт. -Як пройшло побачення?
-Добре. -Є щось для мене?
Ні. Він не хотів говорити про роботу, але я ще спробую.
Привіт! Герої-завойовники повернулись.
-Ну ж бо, салам алейкум. -І тобі салам алейкум.
-Схоже, хтось потоваришував. -О, це просто. Ти знаєш.
Я взяв наповнити міні-бар.
Я хотів вибачитись за той вечір.
Я повівся негідно. Дозволь мені виправитись.
Краще зроби це.
-Гендріксе. -Так, сер.
Чому в біса генпрокурор Сполучених Штатів
чекає на тебе в твоєму кабінеті?
Це найвищий пріоритет в листі. Так, сер. Вибачте.
М-ре генпрокурор. Вибачте, що вам довелось чекати.
Коли я відправив листа, то не очікував, що ви…
Ви сказали найвищий пріоритет. Значить, це найвищий, в біса, пріоритет.
Так, сер. Я коротко.
В Аризоні є підозрювана у вбивстві.
Вона колишній іноземний агент і несе загрозу для національної безпеки.
Потрібно, аби справу закрили.
Найленд доручив це вам, бо я розіграв його перед президентом?
Ні. Ні, сер. Це дуже серйозно. Я можу отримати секретні матеріали.
Ви хочете, аби я звільнив іноземку,
яка вбила американця у штаті, який важливий для виборів?
Я про це так не думав, але відповідь ствердна.
Ви дійсно думаєте...
Я буду радий, якщо ви будете кричати на мене весь день,
але дійсність така, що це потрібно.
Якщо вона втілить свої погрози,
наші можливості збору інформації будуть знищені.
Тому це потрібно зробити,
до того, сер, як вона зробить те, чого нам не виправити.
-Доброго ранку. -Доброго ранку, м-ре Гой.
Ми підготували ваше спецзамовлення,
але я не розумію напису, який ви попросили зробити.
ПОПАВСЯ, ВИЛУПКУ МАКС
Переклад субтитрів: Всеволод Іващенко