Aquest episodi representa un cas d'autolesió.
Pot ferir la sensibilitat de l'espectador.
ANTERIORMENT…
El món necessita una revolució
i tu en seràs la veu.
Tinc una mala sensació amb ella, ens donarà problemes.
Ara sí, petita. Tens una família.
No pots emprar l'electricitat a casa meva, Eve.
Ja no ens pot dir què hem de fer.
Soc intersexual. Crec que per això ho puc fer.
Ma mare ha arriscat la vida per protegir la gent que té el cabdell.
-I tu ho amagues. -No ho vull, això.
-Què és? -És la meitat.
-Enrampa'l. -No vull.
Han fet fora totes les noies,
però t'han deixat quedar.
Quieta.
Passa-m'ho.
Seieu totes, hòstia!
-Quant cobres? -20 lliures per sessió. Només en efectiu.
Totes voleu aprendre a fer-lo servir?
-Ets la Roxy? -Sí.
Són 20 lliures.
Els teus vídeos molen.
Quan li vas enrampar el bigoti…
En falta una per pagar.
Qui?
Què fas, Kiera? Va, ves-hi.
És car de collons.
Doncs, què? Què voleu saber?
D'acord, molt bé.
Tu, va. Vine aquí.
Ei! Vine.
Prova amb això.
No. Què fas? Ho has de llançar.
Que ho tingui no vol dir que ho sàpiga fer servir.
Molt bé. És com llançar un ganxo.
Ve d'on surt un cop de puny: del ventre.
Qui s'ha barallat mai?
Una baralla de debò.
M'he barallat de debò. Calla.
Entesos. Heu d'apuntar amb els ulls, però copejar amb el cor.
A veure, tu. Vine.
Torna-ho a provar, però més petit.
Concentra't.
Concentra't de debò.
Qui odies?
Tinc el poder.
EL PODER
La víctima és en Paul Jordan, un jove de 26 anys
que passejava gossos a Puget Ridge.
En Jordan va publicar missatges alarmants a les xarxes
i creuen que va enviar cartes amenaçadores a l'alcaldessa de Seattle.
Es creu que, poc abans de morir,
en Jordan seguia activament
el mediàtic i misteriós fenomen de les xarxes Urbandox.
Tot i que no coneixem la identitat d'Urbandox,
la seva oposició a la DOE fomenta els delictes d'odi
contra noies i dones de tot el país.
Tots són ments dèbils que busquen on dipositar el seu propòsit.
Us parlo d'un poder real.
Les noies no saben lluitar. No les van fer antibales.
Si et fas dir Eve, ja cal que protegeixis el teu Jardí de l'Edèn.
S'han realitzat detencions a diversos estats,
on l'Urbandox ha amassat milions de…
Et cal un poder com aquest.
Hòstia puta.
-Vas amb tot un seguici. -No puc anar enlloc sense ells.
He hagut de convèncer mon pare per venir.
Hòstia. He vist les notícies. Es va calar foc, aquell sonat?
-De debò, estàs bé? -Sí.
Només voldria que deixessin de mirar-me.
Va ser una bogeria.
Però ara ets una mica famosa. Ta mare serà presidenta. Ho predic.
Has vist en Ryan?
No. Ahir tampoc no va venir. Que us heu barallat?
Crema, nena, crema.
Llibertat d'expressió. No em toqueu!
-Mon pare us denunciarà. Deixeu-me! -Truquem-lo.
-Deixa'm en pau! -Camina, va.
-Estàs bé? -Sí, estic bé.
Senyor Blease, Tunde Ojo.
Seu.
Benvingut a Carpàtia, Tunde Ojo.
Tothom parla dels teus vídeos de Riad.
Ja.
Era en el lloc i en el moment adient.
He d'enviar algú allà on les dones dominen els homes.
Tens bon ull, Tunde,
potser fins i tot talent.
I suposo que, a més, tens ganxo amb el sexe oposat.
Si tu ho dius.
Un grup de dones ha fugit d'un soterrani al nord,
on feia temps que eren captives.
-Estan espantades. -No. Estan empipades i busquen aliades.
Aquesta en sembla la líder.
Es diu Zoia.
Vull que hi vagis, que esbrinis cap on van
i que coneguis la Zoia.
-Per què no hi vas tu? -He d'entrevistar en Victor Moskalev.
Tot avança ràpid, Tunde.
Aquest poder de les dones és com el petroli.
Algú intentarà treure'n benefici.
-Hi haurà una guerra. -Una guerra?
No, no. La DOE canviarà les coses.
Les dones s'alliberaran i manaran.
Ens ensenyaran com funcionar millor.
Vols dir fregir tancs amb soldats?
Què me'n dius, Tunde? Vols acabar el que has començat?
Carpàtia és la capital del tràfic de persones.
Moltes ciutats tenen estacions en soterranis i edificis en ruïnes,
on tothom sabia què passava,
però mirava cap a una altra banda o acceptava suborns per sobreviure.
Ara les dones s'estan alliberant i estan arrasant amb les ciutats.
Refugiats.
Homes que han fugit d'aquestes bruixes.
Prova-la.
Ves amb compte, les dones treuen homes dels cotxes.
No fan presoners.
Què hi vas a fer, al nord?
Soc periodista.
Busco una tal Zoia.
Es fa dir "general Zoia".
Una puta alliberada.
Ara tanca les cames i es pensa que és una revolucionària.
Què ha dit?
"Fot-li un tret."
Moscou té preparat el sistema per marcar totes les dones.
Tot el país? Deu costar…
Milions. Però és més barat que les presons que caldrien
per tancar-les totes.
La turmellera avisa quan fan servir electricitat,
amb l'avantatge de saber on és la usuària.
Amor.
T'he comprat unes joies.
El peu.
Ves a dinar a la teva habitació.
Va, coi. Obre't!
Què fas?
Hòstia, pensava que eres una de les germanes.
-Per què t'hi vols colar? -La germana Veronica m'ha pres el mòbil.
Fa dos dies que no parlo amb la Riley
i és l'única manera de veure-la.
Té tres anys. No entén per què la mama no és amb ella.
Pensarà que l'he abandonada.
Ei, no. Tranquil·la.
No ploris, va. Tot anirà bé.
Escolta, deixa de plorar, vinga.
Parlaràs amb la Riley ara mateix,
d'acord?
Tranquil·la.
Has de deixar que es vagi escalfant, com l'aigua bullent.
I pensa en totes les coses dolentes que t'han passat a la vida.
És al teu pit i va creixent.
Molt bé.
Ara, allibera-ho tot.
-Ets increïble. -Ho has fet tu.
Hola, amor.
La mama t'ha trobat molt a faltar.
Hola, mama.
És la meva filla, mira que preciosa.
Saluda a l'amiga de la mama.
-Hola. -Hola.
Com tens la mà, patufeta? La cremada està molt millor.
La mama no et volia fer mal.
Babs.
-Què és? -El lloguer.
Sí, costa molts diners mantenir una casa així.
-No et donaré les gràcies, però… -Encara t'ennuegaries.
No, perquè el que has fet no m'ho podries recompensar mai.
Rox?
Vine, filla. Ja coneixes en Lester Sprink.
Ens ha estat ajudant durant anys. És la Roxy, la petita.
Seu, que repassarem el meu testament.
Monke and Sons
s'havia de dividir entre tres.
Ara que en Terry ja no hi és, cal decidir què fer amb el seu terç.
Això ja està clar:
la Liat i jo començarem una família, ens cal aquesta part.
-Tu què en penses, Darrell? -El que diguis em semblarà bé.
Jo ja estic satisfet.
En Ricky i en Terry treballaven junts, així que en Ricky hauria de rebre la part.
Sé el que vam dir, amor, però el món està canviant, oi?
D'aquí a deu anys, potser ens quedem enrere sense una dona manant.
No hi ha pressa per preparar els documents.
Perfecte, perquè primer vull veure com el meu fill gran i la petita
treballen junts, abans de signar res.
Sembla mentida.
Merda.
Hola. Vinc en to de pau.
Soc periodista.
Sabeu què vol dir, oi?
-Podria ser espia d'en Darius. -En Darius és mort.
T'ha seguit?
Ja no ens atacaran un cop cremem el poble.
No ho saps.
Foteu-lo fora.
No.
Puc?
-Sol? -Sí.
Qui ets?
Em dic Tunde. Tunde Ojo.
Soc periodista de la CNN.
-Dus identificació? -No.
-No, però podeu mirar la meva web. -Vas armat?
No, no.
Espereu, deixeu-me explicar.
Què passa?
Més de pressa.
-D'acord. -Quiet.
És una nena.
Senyora, vinc a pentinar-la.
Vine.
On vius?
A Botanica de Jos.
És bonica, casa teva?
No, senyora, però el lloguer és barat.
Ja.
Vius sola?
-La comparteixo amb sis dones més. -Sis?
Bé, almenys no és lluny.
Quan funciona el tramvia.
-Normalment hi vaig a peu. -A peu?
Vas a peu.
Tallem els cabells, avui?
No, tinc una idea millor:
intercanviem-nos les vides.
-Perdoni, no… -Estàs preciosa.
Es deu sentir molt sola.
Sincerament,
renunciaria als diners per recuperar el meu germà.
L'hem trobat.
En Batzorig és a la presó.
No ha fet res de dolent.
No va poder pagar un suborn i l'han condemnat a cinc anys.
Esperava
que potser
podria parlar amb el president?
Tinc una germana.
Deu estar molt orgullosa de vostè.
Ei!
-Parlaré jo. -Ens hi ha enviat a tots.
No funciona així. Teníem un sistema.
Jo dirigia i ells dos feien el que els manava.
A mi no em mana ningú.
Saps que el papa se'n fot, de tu, oi?
Aquesta comèdia durarà uns dies.
Soc el gran. Ell ja sap com va, això.
-En Primrose és un proveïdor important. -Ja.
Molt bé, doncs no ho esguerris, eh?
Hem de tancar una venda i prou.
Mira, Roxy, deixa que en Ricky parli. És la seva especialitat.
Aquesta casa era d'en David Hasselhoff.
-Au, va. -Sí, i tant.
Tenia un socorrista a temps complet.
Un noi mor electrocutat quan centenars de noies begudes ocupaven un carrer
Té, maca. No et mullis.
Primrose, cabronàs!
-Ricky, fill meu! -Quant de temps.
Com està la Liat? Quin casament més maco.
Sí. Està bé, t'envia records.
Com van els estudis, Darrell?
-Molt bé. -Te n'aniràs a Oxford, doncs?
No, aniré a Cambridge, si tot va bé.
Collons, t'estàs reformant?
Sí, és la idea.
Què?
El meu condol per en Terry.
Tenia molt bon cor, pobre.
-Gràcies, Primrose. -Sí, t'ho agraïm.
Bé, i qui és, aquesta?
-La nostra germana. -Germanastra.
Rox.
Roxy Monke. N'he sentit a parlar, de tu.
De bon arbre, bon fruit.
Ves amb compte, Ricky.
Una llàstima allò de ta mare.
Espero que trobin el fill de puta que va enviar aquells esbirros.
Gloria, duu als meus amics el que vulguin prendre.
Són les pedres de què parlàvem amb el vostre pare.
Com podeu veure, són perfectes.
Aquestes altres també li encantaran.
-Noies. -Sí, els encanta nedar.
Tot bé, David?
Qui ets?
La filla d'en Bernie Monke, de l'altre dia. Què fas?
-A tu què et sembla? -Que encara deus diners al meu pare.
Mentre quedes amb un dels seus proveïdors.
A en Bernie no li faria gràcia saber-ho.
-Au, va. Fot el camp. -Què cony has dit?
Té collons.
L'últim cop no es va atrevir a fer-lo servir.
Vine i ho veuràs.
Ei!
A la merda.
-Què vols? -Els diners de mon pare.
-Ara no els tinc, no ho veus? -Demà a les nou.
Et vull a la porta d'en Bernie Monke amb tot el que li deus.
I una merda. No pots venir aquí i…
-Què fots? -Roxy.
Demà a les nou del matí.
-No. -És el darrer avís.
No.
Hòstia puta, David.
T'has cagat a la meva piscina.
-Què cony? -Què és?
-Molt llesta. L'aigua és conductora. -M'han tocat el peu.
Un altre cop.
No cal tocar-les per moure-les.
Mare meva, tranquil·la. Deu ser un peix.
Tranquil·les, deu ser un peix.
-No ha sigut un peix. -És un peix.
Ha sigut una serp.
-Una serp no. -Ha sigut una serp.
-Digue'ls que no hi ha serps, al mar. -Ets nova.
Sí, és la Jean. Acaba d'arribar d'Alabama.
D'on, d'Alabama?
De Guntersville.
Ens coneixem?
No ho crec.
Em sones molt.
L'Eve fa miracles. Miracles de debò.
-Va ressuscitar un ocell. -Sí, i em va curar.
Tenia convulsions des de petita. L'Eve em va posar les mans…
-I fa un mes que no en tinc. -Fas tot això amb l'electricitat?
Ho faig amb Déu.
L'Eve parla amb Déu.
Diu que Déu és dona.
Ja, doncs no t'ho prenguis malament,
però no soc gens religiosa.
El meu pare era predicador, així que…
Jean, l'Eve és autèntica, totes ho hem vist.
Tranquil·la, jo era igual.
Els meus pares d'acollida em duien a missa cada diumenge.
No hi havia cregut mai.
Però mira això:
si no és la prova que Déu existeix, no sé pas què ho és.
Eve!
Ens pots explicar això?
Sembla el pom d'una porta.
Eve, si vols seguir aquí, per què no pares de trencar normes?
Perquè les normes no tenen cap sentit,
com la majoria d'històries de la Bíblia.
Verges parint?
Tios convertint l'aigua en vi?
Allò és cosa de Déu i el poder no?
Crec en aquelles històries perquè són la paraula de Déu,
Eve Jones, d'Idaho.
Reconec la veritat quan la veig i tu ets tota de mentida.
Així no, Veronica.
La persona que dius ser no existeix.
El teu nom, l'adreça, els teus pares,
tot el que ens has explicat és fals.
No et tinc cap por.
Esbrinaré qui ets i t'enviaré allà on pertanys.
Sé quina mena de noia ets, Allison.
Té raó. Soc un frau. Soc una assassina.
Em faran fora, em faran tornar.
No si te les guanyes i les fas creure.
La creença és poder.
Primer heu d'aprendre a fotre un bon cop de puny.
El polze per fora, sota els artells, que no impacti.
Alineant els dos primers artells amb el braç, veieu?
És una línia recta. Copegeu amb aquests, no amb els altres.
I manteniu-los baixos. Cops al cos.
A les pel·lis van a la cara, que està bé si voleu trencar-vos la mà.
Apunteu al pit, girant amb el maluc.
Curt i ràpid.
Curt i ràpid, acompanyant el cop.
I ara els foteu canya.
Crema.
Jos. Jos!
Però què collons?
Què fas?
Ja, és que no…
Ho sento, no m'ho he pensat més enllà d'això del cor.
M'he assabentat del que va passar
amb aquell tio.
M'hauria agradat ser-hi, amb tu,
perquè la gent que t'odia,
encara no ho sap, però també m'odia a mi.
I els que et volen fer mal a tu em volen fer mal a mi.
I vull que sàpigues
que estic amb tu, Jos.
Compta amb mi.
I tu amb mi.
La CNN no té periodistes europeus?
Soc un corresponsal.
Els agrades, a les dones.
Soc aquí per explicar la vostra història.
La fi de l'esclavitud sexual.
Digue'm:
¿on eren els homes com tu
quan no em sortia electricitat de les mans?
Ja he acabat.
No, espera. Vaig publicar el primer vídeo de la DOE.
He estat a Riad, gravant les manifestacions.
Vaig arriscar la vida per aquelles dones. Vull fer-ho, això.
He de fer-ho.
La fi de l'esclavitud sexual.
Sentiu aquest ximple?
Quant?
De diners? Sí, puc pagar-te, però això et donarà veu.
Et farà famós a tu.
Com faràs que em valgui la pena?
Què necessites?
Vull veure la meva germana.
D'acord.
-On és? -Al palau.
Hi treballa?
Hi viu.
La Tatiana pot ser tan consentida com gras és el seu marit, però és ma germana.
He de saber si li importa.
Tu vols donar-me veu?
He après a dir "ajuda'm" en vuit llengües diferents.
A cada nou país on m'enviaven,
només m'empenyien més fort al llit.
Els que diuen voler la pau sovint són els que primer fan mal.
Tothom coneixia el nostre patiment.
No vols escriure això per informar,
sinó per recordar-los com estan de segurs, de fet.
Et concediré l'entrevista.
Però no els donaré pau.
Digue-li a la meva germana que el canvi és a prop
i ha de triar bàndol.
Bonica, els miracles potser són falsos, però tu ets real.
Com les guareixes, com les fas sentir, això és real.
Com els dones quelcom en què creure,
això és real.
Mai hi ha hagut un Déu per a noies com tu.
Noies com elles.
Però pots crear una nova fe
que no es basi en falsos miracles,
sinó en un poder real.
Ets la veu d'una revolució.
Ha arribat la teva hora.
-Savannah! -On t'has ficat, Savannah?
-Savannah, on ets? -Savannah!
-On ets?
Savannah!
-Savannah, va! -On ets?
-Què passa? -És amb tu?
-Espereu. -No la trobem.
No trobem la Savannah. Ha desaparegut.
Hi ha un ganivet al bany i tot de sang a terra.
Sang? Un ganivet? L'hem de trobar.
La Veronica diu que tornem a dins.
No ens rendirem, l'hem de trobar.
-Anirem fins a l'aigua. -D'acord.
-Ja venim. -Entreu a dins. Ja ens n'ocupem.
Savannah!
Deixa'm!
-No! -Deixa'm anar!
Deixa'm, sisplau.
Que la germana Veronica no la vegi.
-Deixeu-la aquí. -Aquí? Sí.
A poc a poc.
Molt bé.
No em deixen veure la meva filla.
Li han passat la DOE a ma mare i ficaran la Riley a una casa d'acollida.
Escolta. Durem la Riley aquí, d'acord?
Però no ho podem fer sense tu, em sents?
-Vull que m'ho treguin. -Prou.
Vull que m'ho treguin de dins!
-No ho vull a dins. -Mira'm. Atura't!
Prou, em sents? No diguis això.
Sisplau. No diguis això. Et prometo que millorarà.
Et prometo que millorarà, d'acord?
T'ho prometo. Soc aquí.
Soc aquí.
Tenia uns set anys quan vaig descobrir que era una nena, sabeu?
Abans, era una criatura.
Però, de sobte, era una nena i sabia el que comportava.
Seria de l'equip perdedor.
El món ens fa saber que som perdedores.
Un cop vaig prendre massa pastilles per això mateix.
Van fer circular fotos meves nua per l'escola.
I jo vaig pensar: "Prou d'aquesta merda."
I què va passar?
Un veí em va trobar i va trucar a emergències.
Quan tenia nou anys, li vaig dir a ma mare què em feia el tiet.
Es va empipar tant que em va bufetejar molt.
Em va dir que ell havia tingut una infància difícil
i que no hauria de parlar-ne malament.
Així que mai més en vaig parlar amb ningú.
Necessiten quelcom en què creure.
Fes que creguin en tu.
Mostra'ls com Déu actua a través de tu.
On vas?
Seguiu-me.
Aquí.
No cal tocar-les per moure-les.
Mai hi ha hagut cap Déu per a les noies com nosaltres.
Ens diuen que no som res.
I nosaltres supliquem, ens arronsem, somriem…
Seguim callades perquè ens pensem que això ens protegeix.
I, fem el que fem, mai som prou bones.
Sempre hi ha alguna mesura que no atenyem,
i ens ensorren en la vergonya.
Tot aquest temps han ignorat la nostra paraula.
No ens sentien, quan parlàvem.
Bé, doncs, ara el món ens escoltarà.
És la nostra hora.
-M'han fallat les cames. -Ha sigut Déu.
PRÒXIMAMENT…
Tenim una oportunitat.
Les rebels segueixen una tal Zoia. Ha tingut una filla.
Hòstia. Qui cony ho ha penjat?
En vindran més. Volen saber qui és la noia del vídeo.
Doncs vine a buscar-me, imbècil.
Molt bé, cabrona.
Per la teva família t'has d'empassar coses.
-No vull aquesta família. -No saps el que has fet!
Et mataré!
Subtítols: Anaïs Mintenig
Supervisor creatiu: Guillermo Parra