Aquest episodi conté una escena sobre el suïcidi.
Es recomana precaució a l'espectador.
ANTERIORMENT…
L'informe de la recerca sobre l'extirpació del cabdell.
Que lleig.
M'han arribat uns documents. Són molt explícits.
Han matat nenes.
"Unes filtracions revelen tortures del govern a dones"?
T'adones que has posat en perill la meva carrera?
Això és el que t'amoïna, oi? La teva carrera política.
Mare meva, ja no sé ni qui ets.
-Has tingut mai un dia d'aquells estranys? -Sí, cada dia.
Ho has notat? L'enrampada més forta del món.
Ets preciosa.
-Jo puc fer-ho. -És clar, valenta.
-Vinga, va! -Què ha passat? On éreu?
Fes quelcom en què creguis, d'una vegada.
Qui ets?
Protegir és el nostre deure sagrat. Ensenyem-los qui mana, aquí.
-Què és això? -És l'Urbandox.
Es caga en ta mare.
Ho vull. Passa-m'ho.
Ja fa anys que tenim senyals
que ens estàvem oblidant de què vol dir ser homes.
Oblidant per què tenim aquests cossos, més grans i més forts.
La nostra funció per a la humanitat.
Els homes caçàvem i lluitàvem en guerres de debò.
Però en algun moment, la vida es va tornar fàcil. Ens vam afeblir.
D'aquí prové aquesta malaltia, aquesta mutació.
Li ha passat a la humanitat,
perquè els homes hem oblidat com ser forts.
Hem oblidat com protegir les llars, les nostres dones.
I han desenvolupat això per protegir-se elles mateixes.
Ens hem tornat febles, mandrosos i perduts.
Les múrries se'ns han colat i ni els hem plantat cara.
Hem deixat que ens ho prenguin.
Però ho podem recuperar.
Us ho prometo, companys. Podem reprendre el lloc a dalt de tot.
I cal fer-ho pel bé de la humanitat.
Hem de lluitar pel lloc que ens pertoca, costi el que costi.
Us parlo d'un poder real.
No pas d'un truc de màgia.
No pas d'espurnes fantasmals als dits.
Les noies no saben lluitar, no les van fer antibales.
Sí, tenen aquest poder, doncs que els aprofiti.
Nosaltres tenim armes de debò. I sabem com fer-les servir.
EL PODER
Au, va.
És fantàstic.
-Margot. -Sí.
M'he equivocat de pantalons.
Pots dormir aquí, si vols.
Ja, però… tu m'hi vols?
No m'has dit ni piu des de l'altra nit.
Bé, ara estic refilant.
-És que tot està embolicat. -Sí, ja ho sé.
-Has parlat amb l'advocat? -Sí.
Si el meu nom surt a la llum, serà fotut. Multes, segur.
Són documents confidencials, seria un delicte federal.
I això tindria pena de presó.
Només si en Declan em delata, i no ho faria mai.
Com pots estar-ne tan segur?
En Declan és un desgraciat. Pots garantir-ho?
-Me n'encarregaré. No t'amoïnis. -D'acord, no m'he d'amoïnar.
-Te n'encarregaràs tu. -Sí, això mateix.
Potser podries disculpar-te, també?
Mare meva. Ja n'hem parlat. No hi tornaré, amb això.
-Ho has arriscat tot. -He fet el que calia.
La casa, la família i tot sense dir-me'n res abans.
Recordes quan t'importava fer el que calia?
-Te'n recordes? -Recordo que podia fiar-me de tu.
No és just.
-D'acord? Saps que pots confiar en mi. -Sento que no sé ni qui ets.
Que qui soc? El teu puto marit. I tu, qui ets?
Una dona amb una feina important, de la qual no puc parlar-te.
Molt bé. No ho vull saber, d'acord?
Perquè també tinc feina per fer. I saps què? També és important.
Doncs moltes gràcies, cony.
-Quines… -No vull parlar de les sabates.
De fet, norma oficial de l'alcaldia:
no es tornarà a parlar de les meves putes sabates.
D'acord, en prenc nota.
No dic que n'aprovi l'estètica, però m'agrada l'energia.
Què et passa?
No, Margot. Digue'm que no és cert.
Sí, ho és.
Hòstia.
-I és espectacular. -No m'ho puc creure.
-Però com se t'acut? -Em sento més jove, podria fer una marató.
Tot és més lluminós i lleuger. Puc agafar més aire.
Camino pel carrer i és com: "Obriu-me pas!"
D'acord.
El vols? Segurament te'l puc passar.
Ai, no. Ja duc una diana a l'esquena des que vaig néixer.
L'últim que vull ara és que em mirin de través.
-Acomiada'm. -Ningú acomiadarà ningú.
Ja ho estan fent. Ha començat, això. La Kristen de Tom and Kristen.
-Del programa matinal? -L'han acomiadada per tenir-lo.
No ho poden fer. És il·legal i discriminatori.
Així i tot, hem de mantenir-ho en silenci, portar-ho amb discreció.
-Vols tenir una cap de personal menys? -No t'hi atreviries.
No em temptis.
Ei.
Hola, soc la Ndudi. Ara no m'hi puc posar. Deixa'm un missatge.
Hola, Ndudi, bonica.
Escolta, el senyor Ojo ha tornat a casa. Espero veure't al casament.
Vull la meva companya de zanku.
Sé que ha passat temps,
però em fa il·lusió veure't.
- Omo , tenim un problema. Marxem! -No saludes?
-Fa molt que no et veig. -Som-hi.
Què passa?
A veure:
no t'hi vols casar perquè el té? M'ho dius de debò?
Com puc ser l'home de la casa si la meva dona m'enrampa quan vol?
Mai diguis d'aquesta aigua no en beuré.
I engegaràs a rodar deu anys així com així?
-Deu anys de mentides. -Si fa tres mesos que esteu junts.
Mai hem tingut secrets. Mai.
Wale.
Ei, no et vull mentir:
estàs exagerant molt. I saps quin és el problema?
T'agraden les mumu.
Titelles?
Si ofens la Fisayo, t'escalfarà.
-D'acord. -Compte amb el que dius.
-Ningú li diu mumu a la Fisayo. -No.
Mira, quan era a Riad…
Atenció al meu germà, el periodista internacional!
-Gràcies. -Germà gran.
-Dami. -Vaig a buscar unes copes.
Mira. He vist coses, em sents? No és una història de gènere.
I tampoc és cap raó per deixar la teva promesa.
Això és el futur i tenim sort de poder-ho viure.
Potser ens durà la igualtat.
Primer: és igualtat que un dels dos tingui electricitat als dits?
Segon: no tenim igualtat, ja?
Wale, mira't. Mira la mida dels teus braços.
-Amb una sola cleca, l'estaborneixes. -Però l'hi faria?
I ella t'ha enrampat?
No eres tan defensor dels drets de la dona, abans d'això.
Se sent culpable per la cara de la Ndudi.
Ves a la merda.
Però què fots? Era per a la lluna de mel, això!
Què et passa?
Ho sento.
-Seu, va. Calma't. -Merda.
Tranquil. Té.
Wale.
On és?
Amén.
Ho sento molt.
Em sap greu, allò de ta mare. I ara, tot això.
Jo també ho sento.
-Ta mare encara no em parla. -Ja, és molt dur per a ella.
No és culpa meva que es tirés ma mare alhora que la teva.
Li vaig preguntar al papa perquè tenim la mateixa edat i em va regalar un gos.
És clar que sí.
Et puc explicar una cosa?
-Sempre. -Ja no puc més, amb això.
Ja no vull formar part del negoci.
-Quan marxi a estudiar, plego. -Calla.
Vull una mica de pau, Rox.
Mai hi has encaixat.
En Ricky sempre li llepava el cul.
-En Terry era el pallús. -Sí.
L'estimo molt, però és cert.
Sí, tens raó.
I tu, bessonet, a una privada amb tots els esnobs.
-No soc un esnob. -Ara llegeixes perquè vols.
-Et puc preguntar una altra cosa? -És clar.
Com et vas sentir, quan vas matar aquell?
Molt bé.
Avui estàs molt bonica.
-Què? -Res.
Molt bé, doncs.
No et faré mal.
Espera, Jos.
Podem parar, Jos?
Prou, Jos. He dit que prou!
-Ai, mare! -Merda.
Ho sento.
Té, amb això.
-Què fots, Ryan? -T'he demanat que paressis.
No és que no m'agradis, Jos,
però no vull cardar en un aparcament.
Et vas follar la Karen als banys.
Ara tot és diferent, Jos.
No és el que et penses, Jos!
Però què cony?
Totes són cartes amenaçadores.
El cap de seguretat mai no ha vist res semblant
i fa vint anys que treballa aquí.
-El nostre objectiu és agradar. -Saps què és, això?
-Caca de gos? -Caca fresca.
-Per a la dona que ho té tot. -No fa gràcia. Et vaig avisar.
Et vaig dir que no provoquessis els sonats. Hi ha amenaces de mort, aquí.
"L'Urbandox té raó.
"Ets una porca espurnejant que només protegeix altres porques espurnejants.
-"Et fotré un ferro roent…" -Entesos, ja ho capto.
Estan fent proves de DOE, totes n'hem de fer.
Què? No, de cap manera. No és pas legal.
Ho és, de fet, si respon a una emergència estatal de salut pública,
que he declarat oficialment fa quatre, ara cinc, minuts.
Hola. He passat a saludar, ja que ja no donem hora.
-Daniel. -Quines botes.
No parlem de les botes. Us deixo sols.
No ho podem fer, és una invasió de la privacitat.
No, recollim dades, avaluem la situació al lloc de treball,
protegim tothom, elaborem informes contrastats
per crear bons protocols d'actuació…
D'actuació?
Llavors, tu i qui més, decidiu les actuacions per a dones amb DOE?
No són totes les dones amb la DOE, només les de l'administració.
Mare meva. És invasiu, immoral i gens ètic.
Au, va. Escolta. Calma't. Només vull una llista.
Primer és una llista,
però tots dos sabem que després podrà ser una arma per acomiadar dones.
No faré això al meu equip.
Tu i el teu equip podeu declinar el test
i optar per un permís no remunerat, tu tries.
M'encanten les botes. T'escauen.
Fill de puta! Que es foti! No em penso fer el test.
-Li diré que ho tinc. -Margot.
No em pot fer fora. Soc un càrrec electiu.
Si vols seguir com a càrrec electiu, o tornar mai a ser elegida,
fes el favor de contenir-te.
Segons les enquestes, la gent no està preparada.
Pensa, Margot. Per què en Daniel està fent això, ara?
Perquè se sent amenaçat per tu.
Ets l'única persona de tot l'estat
que li pot guanyar de llarg l'elecció al Senat.
I a més, sospita que ho tens.
Així que estira tots els fils per ensorrar-te.
Molt bé. I què faig?
Aquí diu que la màquina
funciona fent passar un corrent elèctric pel cos.
Hòstia, és com a l'edat mitjana!
El cabdell es va omplint
i la màquina estimula una descàrrega accidental.
-I com puc no fer-ho? -Ostres.
No hi diu gaire més. És tecnologia nova,
per tant, pot fallar.
Mira, hi ha tècniques de control del dolor, respiració profunda…
Una dona el va superar amb el mètode Lamaze.
O sigui, control del dolor i respiració profunda.
Doncs entre parir i els traumes infantils,
crec que podré.
Alcaldessa, segui, sisplau.
Abans de començar, té un marcapassos o algun altre dispositiu intern?
No està permès preguntar això.
La màquina pot interferir amb alguns dispositius mèdics.
No, no en tinc.
Entenc que li pot semblar intrusiu.
Jo m'he fet la prova avui mateix. Sé que pot fer impressió.
És que estic molt ocupada.
Entesos. No trigarem gaire, doncs.
Això és una prova de DOE, identifica la presència del cabdell.
Descàrrega elèctrica estàtica, o DOE.
Pot donar positiu en DOE sense saber que ho té.
Els resultats es recullen i es comuniquen al governador
i a altres organismes estatals.
Em permet?
La prova consisteix a fer passar un corrent elèctric pel seu cos.
Potser nota un pessigolleig o contraccions musculars,
rodament de cap o mareig.
Com pot dormir tranquil·la, fent això?
Si els resultats la trasbalsen, oferim serveis d'assessorament.
Tot a punt?
No sento res. Està en marxa?
Relaxi's.
Què escriu?
Sisplau, eviti parlar fins que s'acabi la prova. Gràcies.
Entesos.
Ja està? Hem acabat?
Sí. L'ha passada.
Ens veiem a les primàries.
Necessito una mica d'aire.
Xucla Escarlata, de debò? No se't va acudir res millor?
Un nom femení potser dissimula més.
I també et confessaré que me'n fotia una mica.
No ho sé, Dec.
Hi ha molta pressió.
-Si m'hi relacionen… -Però no passarà.
Mai et delataria, prou que ho saps.
Però, ei, és una bona història.
Demà volo a Carpàtia per contrastar-ho.
Genial.
Tu viatjant pel món, quedant com l'heroi i guanyant el Pulitzer,
i jo castigat la resta de ma puta vida.
-Encara està empipada, la dona? -I fas curt.
Pensava que a la Margot li agradaven les revelacions.
Abans, sí. Però ara, tot és la política.
Hauries de sentir com em parla. Això, quan em parla.
Mai m'ha molestat estar amb una dona ambiciosa i poderosa, mai.
-La feina que fa és important. -Però?
Però no volia pas això, tampoc.
És cert. Mira els meus fills. Rebem amenaces constantment.
La meva filla no pot ni obrir les felicitacions d'aniversari.
És temporal, ningú es queda en primera plana per sempre.
Els quinze minuts de fama passaran i anireu a teràpia de parella.
Potser unes vacances romàntiques a algun lloc amb platja i còctels.
No ho sé, Dec. Ara és diferent.
-Una altra. -El món està canviant…
-No, ja en tens prou. -I ella també va canviant.
Posa'm una puta birra.
Per això no puc, Mike. Estàs molestant aquests senyors.
Posa'm una cervesa, cony.
Ja n'hi ha prou.
Tens deu segons per sortir d'aquí. Deu, nou, vuit…
Ara estem igualats, oi, senyora Espurnes?
Soc més gros i fort que tu.
-I et podria fer el mateix. -Segur que sí. I tant que sí.
Au, va.
M'ha amenaçat, ho heu vist. Només em defenso.
-Au, vinga, tio. -Anem a prendre l'aire, Mike.
-Aquesta la pago jo. -M'ha amenaçat, hòstia!
Et penses que sou al capdamunt? No! Ja n'aprendreu!
-L'Urbandox ho sap. -Au, va.
Això. Adeu, Mike.
Posa'm el que tinguis.
"Com els governs rics s'han sortit amb la seva", per Declan Blease.
Hola, guapo.
Perdona, però…
Així que el famós Tunde Ojo torna a Lagos.
-No soc famós. -Ah, no?
Tens la verificació a totes les xarxes.
Un milió de visites.
-Tens tot el que volies. -No pas tot.
Vols prendre una copa? Tenim temps.
És molt jove. Saps què?
No m'estranya que en Wale es faci enrere.
Aquest noi era tot múscul però sense força.
Au, va, saps que és cert. És fàcil d'amenaçar.
Volia ser un gran home, però actua com un nen.
És sensible. No podem tenir sentiments, els homes?
Tot el seu món s'ha capgirat. Deixa'l respirar.
Parla'm de Riad.
Va ser…
calorós.
T'ha canviat.
És que canvia la vida, no?
La llibertat que ha dut la DOE.
La sororitat. Mai l'he vista tan sòlida.
Mai havies vist sororitat, aquí?
No. Tant de bo haguessis vingut amb mi.
Saps? Me n'hi vaig anar per tu. Pel que vas dir-me aquella nit.
Tenies raó, només era un ode privilegiat.
Tant de bo haguessis vingut.
No ho sabia, però tinc feina per fer, aquí.
En què estàs ficada?
En una coalició.
Volem guarir Nigèria.
Que a la resta del món s'espavilin sols. Sempre ho fan.
-Les seves accions ens afecten. -No si ens enfortim.
-El món no funciona així. -El món ha canviat.
Tenim l'oportunitat d'implantar un matriarcat.
Desmantellar la corrupció dels homes al país.
Et trobo a faltar.
No vull compassió.
-Au, va, Ndudi. No… -Vull una altra cosa, de tu.
-El tens? -Digue-m'ho tu, Tunde.
Hauries d'escriure un llibre sobre els teus viatges.
I a on vaig?
Per tot el món.
Vine amb mi.
Però treballo aquí.
-Ja comença el casament? -Sí.
Merda.
Deixa'm en pau!
Soc jo. En Matty m'ha obert.
Hola.
-Ho sento. -No, jo ho sento molt.
No t'hauria d'haver cridat, al cotxe. La meva DOE no va del tot bé.
De tant en tant fa figa i sembla que se m'escampa per tot el cos.
Entenc que t'espantés.
No és això. El teu poder no em fa por, Jos.
I doncs, per què no vas voler…?
T'he de dir una cosa:
soc intersexual.
Vaig néixer amb tots dos.
Em van operar de petit, però soc un home. M'identifico com a home.
D'acord.
Entesos.
M'agrades, siguis qui siguis.
O sigui, m'agrades tu.
I em continuaràs agradant.
-Saps? -Sí.
Això espero.
Hòstia puta!
-Com? -Tinc els nivells d'estrògens més elevats.
Crec que per això ho puc fer.
Quant fa que ho tens?
Des que em vas enrampar sense voler a l'armariet.
Pensava que estava boig, però vaig veure que no soc l'únic.
O sigui, ho has tingut tot aquest temps que portem plegats?
Fins i tot quan treien les noies de classe?
Jo ho he passat fatal amb el meu i tu l'has tingut tot el temps?
Bé, no volia que ningú ho descobrís.
Ma mare ha arriscat la vida.
L'amenacen cada dia per protegir la gent que té el cabdell
-i tu ens ho amagues? -Jos, soc un tio amb la DOE.
Has vist què fan a les noies, extirpant-los els cabdells?
-Imagina't què em farien, a mi. -No ho has de dir a tothom.
Només calia dir-m'ho a mi, la teva xicota.
Doncs t'ho dic ara.
I, si no ho fes, és el meu cos. No et dec cap explicació.
Saps què?
No ho vull, això.
Què?
Merda.
Darrell? Dal?
Crec que ha sortit.
No et pensis que et tinc por.
-T'ho podria passar, Barbara. -No ho vull.
-Et faria sentir més segura. -No ho vull pas.
-M'entens? -D'acord.
No, d'acord, no. Has matat el meu fill!
Vaig fer tot el possible per protegir-lo i arribes tu i ara és mort.
I a tu tant se te'n fot!
-No és cert. -Era el meu nen.
L'havia de protegir!
-Em sap molt greu. -El vull aquí!
-Estimava en Terry, era el meu germà. -No era el teu germà!
No tenia res a veure, amb tu! És meu!
Molt, bé, vinga. Prou.
Està bé, tranquil·la. Calma't.
Entesos?
Prepara un te.
Tranquil·la.
Marxem.
Neteja't la sang del nas.
Si vols renyar-me, fes-ho i acabem.
Que tingui una llarga vida. Un accident de cotxe, que terrible.
-Pobre noi. -Sí, va ser terrible.
Tens més pedres per a mi?
-Vols pagar-me el que em deus, primer? -Sí, t'ho anava a dir.
-Què és, això? -És la meitat, però tindràs la resta.
-No comencem altre cop, eh? -No, és que…
A veure, escolta. És que què?
Molt bé, m'has enxampat.
Rox, enrampa'l.
Au, vinga.
No t'amoïnis, no vull cap mort. Només una mica.
No.
-Bernie! -Enrampa'l.
-No vull. -"No vull."
"No vull." Hòstia puta, les criatures.
I ara et cagues.
Sí, la vaig cagar. No ho vaig fer bé, però no me'n penedeixo.
-Que no què? -Ell va matar la mama.
-M'ho dius de puta broma? -En Terry no és mort per mi.
Va ser mala sort.
-No em collis, Roxy. -Ell va triar venir amb mi.
Va disparar primer, sabien perquè hi anàvem.
Ja n'hi ha prou, Rox, d'acord? No em provoquis.
O què?
-Que no em provoquis, hòstia! -O què?
Com ha anat avui?
A mi m'ha anat molt bé, sí. Perfecte.
Gràcies per preguntar.
Com t'ha anat a tu, Jos?
No en vull parlar.
D'acord.
-I tu, Matty? -Us esteu divorciant?
-Què? No. -Au, va. Per què ho preguntes?
-Estem sopant tots junts. -Les famílies sopen juntes a taula.
-Aquesta, no. -Només des de fa poc.
-Es fa estrany. -És estrany.
Els pares de la Hannah s'han divorciat i celebra dos Nadals.
-Té un munt de regals. -Molt bé. No ens estem divorciant.
Només volia sopar amb tots plegats sense distraccions,
perquè he pres una decisió professional important, avui.
I afectarà tota la família.
He decidit presentar-me al Senat.
-Enhorabona. -Gràcies.
Que bé, és fantàstic. Estic molt content per tu.
-Sé que has treballat molt per això. -No tens el meu vot.
-Au, va, Matty. És ta mare. -No pots votar, igualment. Tens 15 anys.
Per què, Matty? M'agradaria entendre-ho.
I per què? Si ja no té cap valor, l'opinió masculina.
-És clar que té valor. -Homes i dones han d'estar-se al seu lloc.
-Què? -Tot està a l'inrevés.
Fins i tot nosaltres: el papa sempre cuina i tu, mai.
És perquè cuina millor i li agrada.
Sí que m'agrada.
Ens reforcem mútuament. Som l'equip Cleary-Lopez.
Tu l'emascules. I ell es deixa fer.
No és cert. I d'on has tret aquesta paraula?
-De l'Urbandox? -Escoltes l'Urbandox?
-Ens odia. -No, només està en desacord.
-Podem discrepar, és un país lliure. -Sembles un puto idiota.
-Ei, prou, podeu parar? -Què?
Veieu? No voleu ni escoltar el que penso. Com tots.
-Ja hi vaig jo. -No, deixa'm a mi.
Ja hem acabat la reunió? Puc anar a sopar al sofà?
Sí, és clar. Ves-hi.
Vols sortir a fora amb mi?
Sí, què cony. Un últim cop.
Perfecte.
Gràcies.
Tens el meu vot.
Per si t'ajuda.
De debò? No creus que m'he begut l'enteniment?
Ens cal algú que lluiti per totes.
No hauríem de tenir por de dir que ho tenim.
És tot una merda.
En Dandon ens ha fet fer una prova, a la feina. L'he passada.
Resulta que tinc una capacitat sorprenent de tolerar el malestar.
Molt bé, però què passarà quan descobreixin que ho tens?
Ja ho has dit al papa?
-L'hi has de dir, mama. -Ja ho sé, però no encara.
No elegiran una senadora amb DOE. No el vull posar en aquest compromís.
Ha de fer rodes de premsa i no vull que menteixi.
I em demanes que jo sí?
Em sap greu, Jos.
Això sonarà malament, però a vegades cal mentir a la gent que estimes
per protegir-la.
El fet que tinguem la DOE fa que guanyar sigui encara més important.
No em vull imaginar què faria en Dandon al Senat.
Ho entenc.
S'ha de dir que el papa menteix fatal.
No pot ni fer una festa sorpresa, se li escapa tot.
Només fins a les eleccions.
Jo et cobreixo.
Dits espurnejants, uniu-vos.
No.
En Dandon segregaria les escoles.
Ens tindria a totes a casa, estudiant a distància.
Doncs el que hem après de la història,
el que els tribunals d'aquest país, amb saviesa, han establert,
és que separats no vol dir iguals.
I el que jo sé, amb la meva modesta saviesa
com a mare i com a persona,
és que som imparables, quan ens unim com a poble.
Quan vivim i ens comportem amb equitat i en comunitat.
No sé vosaltres,
però jo n'estic farta, de lluitar les mateixes batalles de sempre
per les meves filles.
Les que va lluitar la meva mare abans de mi. I la seva abans que ella.
I la Mare Terra ha dit prou.
Aquest poder és evolució.
Aquest poder és una oportunitat per reinventar-nos,
per veure la societat d'una nova manera.
Per repartir el poder de manera més equitativa.
I per això, jo, Margot Cleary-Lopez, la vostra alcaldessa,
em presentaré al Senat.
És la guerra.
És una guerra per reclamar el que ens pertany per dret.
Una guerra per reclamar el que la humanitat ha de ser.
És hora de fer que el món s'aturi i escolti.
Hora de combatre el foc amb foc.
Ajupiu-vos!
PRÒXIMAMENT…
He d'enviar algú allà on les dones dominen els homes.
Aquesta en sembla la líder emergent.
Digues a la meva germana que el canvi és a prop i ha de triar bàndol.
T'he comprat unes joies.
Vull veure com el meu fill gran i la petita treballen junts.
Saps que el papa se'n fot, de tu, oi?
Ens coneixem? Em sones molt.
No et tinc cap por.
Esbrinaré qui ets i t'enviaré allà on pertanys.
Té raó. Soc un frau. Soc una assassina.
Subtítols:Anaïs Mintenig
Supervisor creatiu: Guillermo Parra