Hej.
Vzbuď se.
Hezké výročí.
Tobě taky. Kolik je hodin?
Brzy. Promiň. Chtěla jsem si před prací zaběhat.
Jo, jsi pěkně zpocená.
Čeká mě šílený den.
Chtěla jsem ti to říct do očí, než půjdeš...
Miluju tě.
-A dneska večer si dáme víno. -Jo?
Budeme se bavit jako dospělí. Nic o dětech ani o práci.
Díkybohu.
A pak si zašukáme.
Cože uděláme?
Dobře. Zbavím se dětí a ochlupení.
Ten plán se mi dost zamlouvá. Ale ještě víc ty.
-Co? -Bože.
-To snad ne. -Co se sakra děje?
-Co je? -Alarm!
Co se stalo, Jos? Proboha. Jsi v pořádku?
Nedotýkej se mě.
Postarám se o to. Bacha. Ustup, zlato.
Zazvonil nám poplach. Hoří?
-Už ne. -Jsem v pořádku. Díky, Franku.
Proč ten dům tak ječí?
Jos ho chtěla podpálit.
-Puberťačka a rozběsněný hormony. -Sklapni, Matty.
Tak jo. Všechno je v pohodě. Je to pod kontrolou.
Připravte se. Máme zpoždění.
-V pohodě? Vždyť to je úplnej Černobyl. -Nepřeháněj.
-Co se stalo, Jos? -Já nevím.
-Hej. Můžeme mluvit anglicky? -Zlato, promiň, ale jak dlouho jsme svoji?
Dvacet let, a ani ťuk? Nestáhnul jsem ti snad Duolingo?
Nemá čas. Musí líbat nemluvňata a přestřihávat pásky.
Hej. Jos... Takhle s mámou nemluv.
Hele, co je to s tebou?
To je Helen. Omlouvám se.
-Jo. -Pardon.
To nic, zlato.
-Snad je to důležité. -Celý svět hoří.
Potřebujeme tě tady. Hned.
NAPĚTÍ
Záchranné složky už dosáhly limitu pro přesčasy na zbytek roku.
Musíme sehnat někoho, kdo má víc peněz.
-Domluvte hovor s guvernérem. Co dál? -Společnost Puget Sound Energy.
Výpadky proudu, zničená úložiště, spálené pojistkové skříně. Prý selhalo vybavení.
Měli bychom to ověřit skrz třetí stranu.
Další požár v Beacon Hill. Rodinná restaurace.
Náčelník tvrdí, že už je pod kontrolou, ale rozšířil se do sousední bytovky.
Tři mrtví, několik obyvatel se pohřešuje.
Další dospívající dívka. Její rodina trvá na tom, že to byla nehoda.
Otec tvrdí, že ten oheň jí vyšlehl z rukou. To cituji.
V Beacon Hill žijí převážně čínští přistěhovalci.
Nemohlo se něco ztratit v překladu?
Možné to je.
-Ty mluvíš mandarínsky? -A kantonsky. Jdu na to.
Super. Všichni jste super. Moc vám děkuju.
Všichni vědí, co mají dělat, že ano?
Co je to? Tenhle týden už 12. požár.
Co se to ksakru děje?
Puberťačky způsobují požáry.
To mě nepřekvapuje. Vzhledem k tomu, v jakém vyrůstají světě.
Jo. Taky bych někdy něco ráda zapálila.
Požáry, holky, výpadky proudu. Myslíš, že to spolu nějak souvisí?
Zkusím to zjistit.
Ahoj, Jos. Promiň, že...
Máma. Proč mi nemůže normálně napsat zprávu?
Zaslechla jsi něco o těch holkách, co dělají divný věci s elektrikou?
Jo, něco jo. Proč? Co jsi o tom slyšela?
-Prý je to kvůli tomu. -Čemu? Kvůli psaní zpráv?
Ne. Kvůli holkám, co si to dělají. Vibrátorem.
Tak to jsem ještě neslyšela. Ale mám písemku z dějáku.
Tak se uvidíme potom. Super. Čau, Quinn. Kde je Cat?
Asi se ulila kvůli tý písemce. Učila ses?
Jo, tak trochu. No nevím. Celá kapitola jen o Velké francouzské revoluci?
-Kdy to v životě použiju? -Viď? Bude to průšvih.
-Koukej na to. Písemka nebude. -Proboha. To je boží.
Rychle...
Ahoj.
Tohle je Rob Lopez. Má tyhle testy na starosti.
Těší mě.
Podívá se ti na ty jizvy na ruce, jestli to nevadí, Saro.
Jistě.
Takže, Saro, jsi v pořádku?
-Jo. -Dobře.
Je mi líto, že máš takové potíže.
Ale myslím si, že to není nic, co by se nedalo napravit.
Hele, znám to.
Mám doma dvě dcery. A vím, že si dělají starosti.
Kvůli všemu. Tak jo. Můžu?
Fajn.
Dobře.
Na tak malé tělo je to spousta léků.
Sara má problém zvládat silné emoce.
-Obzvlášť, když je naštvaná. -Jo.
A diagnostikovali jí intermitentní výbušnou poruchu?
Jo. Ty problémy u ní začaly teprve před pár lety.
-Stalo se něco? -O ničem nevíme.
Jen těžko zvládala tu svou příšernou pubertu.
Věřte mi, že to znám. Mám dceru v jejím věku.
Jen té mé je 17. Co vám řekne, když s ní její pocity chcete probrat?
Probrat? Sara nic neprobírá, ale řve.
Nesnáší mě. Nenávidí všechny.
To je mi líto. Tady.
Podíváme se na to. Je tu Depakote, Tegretol, Topamax, Abilify,
Risperdal, fenobarbital v případě potřeby...
Jo, zkoušeli jsme všechno.
To způsobilo ty jizvy, ne? Všechny ty léky.
Mají vedlejší účinky, má na ně reakci.
Žádné z těchto léků by to ani v kombinaci
způsobit nemohly.
Promiňte. Tohle zjizvení má dost specifickou strukturu.
Říká se tomu Lichtenbergovy obrazce. Jsou způsobeny výhradně elektřinou.
Nedostala teď někdy ránu elektrickým proudem? Neměla nehodu?
Ne. Tedy alespoň si nemyslím.
O tom by mi přece řekla, ne?
Kellie, je mi líto. Vím, že je to choulostivá věc, ale musím se zeptat.
Určitě jí nikdo neubližuje?
Ne. Alespoň o tom nevím.
Jen se pere. Normální dětské rvačky.
S holkama. S ostatníma holkama.
Aha.
Ulice v Karpatech hoří.
Ty požáry nejsou náhoda. Založili je vandalové a anarchisté.
Pachatelkám hrozí
trest smrti.
Nejsou to pouhé mladé dívky, ale teroristky.
Jako prezident oddaný své funkci nastolím zákon a pořádek. Bůh mi k tomu pomoz.
Jděte všichni do prdele.
SPORTOVNÍ PŘEHLED 1999
Nejlepší gymnasté ze 71 zemí z celého světa
ÚSTAV PRO VRCHOLOVOU GYMNASTIKU
se letos, v říjnu roku 1999,
sejdou v čínském Tiencinu,
kde se odehraje boj o nejvyšší ocenění.
O vytouženou zlatou medaili z olympijských her v Sydney.
Ale nejdřív jsou na řadě státní soutěže.
A v Karpatech se líhne překvapivý nový talent.
Půjde hlavně o můj výkon v kvalifikaci, kterou bych měla snadno vyhrát.
Trénuji od dvou let.
Chci být nejlepší. Chci, aby na mě moje země byla hrdá.
A taky moje sestra Zoja.
-A vaše matka? -Samozřejmě.
Již teď je miláčkem karpatského tisku,
nyní je však otázkou, zda bude v týmu pro Tiencin.
Můžete nám prosím znovu říct své jméno?
Jmenuju se Taťána Doniciová a je mi 15 let.
Stop.
Ty máš ale drzost, ukázat se tady.
-Můj táta tě zabije. -Jak jí je?
Jak asi, Tunde?
Prosím.
-Ježiši. -Děkuju.
Vše hotovo. Děkuji, pane.
Podívej se na mě.
Ndudi?
Podívej se na mě.
Vidíš, v jakém jsem maléru?
-Mrzí mě to. -Táta chce, abych podstoupila vymítání.
Ndudini rodiče zakázali návštěvy.
Zjistím, co se ti stalo.
Co ta věc je.
Zasloužil si to, sakra.
Otče náš, jenž jsi na nebesích...
Co pro tebe Bůh kdy udělal?
Nikdo tě nikdy nepřišel zachránit.
Od okamžiku, kdy ses narodila,
ti tenhle svět jen hází klacky pod nohy.
Je načase přestat si hrát na hodnou holku.
A vzít si, co potřebuješ.
Uvidíte-li ji, zavolejte prosím policii.
Roky sloužil naší baptistické církvi. Roky.
Nezasloužil si zemřít takhle.
PO PODEZŘELÉM ÚMRTÍ DÍVKA NA ÚTĚKU
-Policie potvrdila... -Už žádné dotazy.
...sedmnáctiletá Allison Montgomeryová je hlavní podezřelá z této vraždy
a lidé se k ní nemají přibližovat,
jelikož je velice nebezpečná.
Pardon.
MONKE A SYNOVÉ
-Brzy zavíráme. -Jste novej?
Přišla jsem za tátou. Jsem dcera Bernieho Monkea.
-Uhněte. -S tímhle dovnitř nemůžeš.
-Nazdárek. -Hned budu u tebe.
-Kdo to sakra venku je? -Jdi nahoru a doprava.
Tam bude, madam, ano? Co tenhle?
-Co policie říkala na mámu? -Hej.
-Nemůžeš sem jen tak přijít. Pracujeme. -To je dobrý.
-Jak jsi na tom? -Chci zjistit, kdo mi zabil mámu.
-Viděla jsem je. Můžu pomoct. -Hele, Rox. Poslouchej mě.
Je mi moc líto, co se stalo. Vím, že ti chybí. Všem nám chybí.
Ale Ricky má pravdu. Děláme tu obchody. Máme dole zákazníky.
Byly to tvý obchody, co ji zabilo? Šli po tobě? Byla to odplata?
Ne. Podle všeho to bylo vloupání, který se zvrhlo.
Nějací blbí čuráci si spletli dům.
Říkali: „Ta holka tu neměla být.“
Jako by věděli, kdo jsem.
Mohli si to u vás vytipovat. Museli tě vidět se tam pohybovat.
Víš co? Prověříme to. Dobře? Slibuju.
Chci, aby chcípli. Chci být u toho, až je zabijete.
Nikdo nebude nikoho zabíjet. Zvládneme to s policií.
-Je to řádný vyšetřování. -Odkdy věříš fízlům?
Myslíš, že mě to neničí? Tvoji mámu jsem miloval.
O všechno se postarám, ale musíme být opatrní.
Máme fízly všude.
A nepotřebuju, abys udělala nějakou hloupost, holčičko.
Slyšíš mě?
Tak jo. Je čas jít.
Terry, vyprovoď Roxy ven.
O tom mluvím.
Já vím. Říkal ve středu, tak tu sedím a čekám, až zavolá.
Já ti nevím, Caitlyn. Proč myslíš, že se změní?
Co za pitomosti z dětství budu muset vybalit, aby byl od toho kreténa pokoj?
Boha jeho. Dobře. Hele, musím jít. Tak jo. V půl osmý.
-Chci zastavit tohle. -Dobrá.
-To je z něčeho? -Z náhrdelníku.
Tak z náhrdelníku, jo?
No, je to trochu poškrábané.
Dám ti sto babek.
-Je to pravý rubín. -A já říkám, že ti dám stovku.
Pamatuješ na ty paúhoře?
Přiměli ryby vplout jim přímo do tlamy.
Ne, tak to ne. Nebudu dávat peníze žádný feťačce.
-Je... -To teda jsi.
Omlouvám se. Točí se mi hlava. Dávám krev.
-Cože dáváš? -Krev. Platí padesát za půllitr.
-Zapomněla jsem si po tom sníst sušenku. -Proboha. Dobře.
-Tak si sedni. Posaď se. -Vážně?
Jasně. Dřepni si tamhle na tu židli.
-Můžu dostat něco k pití, prosím? -Ovšem. Pane na nebi.
VÁNOČNÍ NABÍDKA!
To, co máš, je mnohem lepší než všechny zbraně.
-Uvidíš. -Tady, drahoušku. Napij se džusu.
Chceš sušenku?
Kristepane.
Hned budu u tebe, Billy.
Jen se dívám.
Počítám, že takový pravý rubín má větší cenu, tak...
Sto padesát dolarů.
Děkuju.
Vypadám kvůli tobě jako blázen.
Jen ti pomáhám dostat se tam, kam potřebuješ.
-A kde to má sakra být? -Až to uvidíš, poznáš to.
Tak fajn.
Mluv.
V jakém je Ndudi maléru? Lidi říkají, že je čarodějnice.
-Víš, že není. -To řekni jejímu otci.
Já už tě nechápu.
Víš, že je džudžu nebezpečné. Proč si s takovými věcmi zahráváš?
Nepřemýšlel jsem.
Šlo mi o reportáž.
-Omlouvám se. -Koukej to dát do pořádku.
A před sestrou o tom ani slovo.
Nechci, aby ji napadla nějaká hloupost.
Slyšíš mě?
To je v pořádku.
PŘETÁHNOUT NAHRÁT VIDEO DÍVEK S ELEKTŘINOU?
POMOZTE, PROSÍM! VÍ NĚKDO, CO JE TOHLE?
Našla to jedna stážistka. Postoval to nějaký kluk z Nigérie.
Tunde Ojo. Vlogger, sleduje ho asi tak 12 lidí.
To zvládne každý, kdo má Snapchat, ne?
-Přes filtry a tak? -Bože, vypadá to hodně reálně.
A měla bys vidět ty komentáře.
Samé holky, co tvrdí, že se jim děje to samé.
Nebo že už to viděly. Z rukou jim vychází elektrický proud.
-Všechno dospívající dívky? -Podle všeho ano.
-Ozval se guvernér Dandon? -Má celý den schůzky.
Kurnik. Je ta senátní kampaň. Má benefici.
Podle jeho asistenta má dnes ve svém sídle soukromou akci pro sponzory.
Do prdele.
Tak to vypadá, že na svoje výročí budu muset do zkurvený Olympie.
Můžeš zavolat Robovi a říct mu, že přijdu pozdě?
-Jasně. Uděláš pro mě něco? -Fajn, Mary Poppinsová. Co to je?
Pro případ, že u Dandona bude tisk. Na ty tvý jehly máme negativní odezvu.
-Jsou moc drahé. -Tyhle boty na podpatku?
Za které jsem vyplázla 800 babek, protože jsi řekla, že mám vypadat ambiciózněji?
Promiň. Progresivní základna je mrcha přelétavá.
Nejsou tak zlé.
Dobře.
-Tlačí. -Dostaneš holt, za co si zaplatíš.
Víš co? Guvernér Dandon chodí v botách Ferragamo za tisícovku.
A na ně nikdo nic nemá. Kdo řeší moji obuv, asi nemá nic lepšího na práci.
Co ta písemka z dějáku? Jak dopadla?
-V pohodě. -V pohodě? Nic víc?
-Jo. -Dobře.
Sleduješ mě, Jos?
Nejdřív funky úvod, jak jsem supr chlap.
Řekni to máti i fotrovi, pošli telegram.
Jsem králíček Energizer. Jo, mám sakra výdrž.
Moje crew nikdy nezklame, nás nic neporazí.
Jo, jo.
Bože můj. Tohle jsem poslouchal, když mi bylo jako tobě.
Přišlo mi to tenkrát tak super. Kristova noho.
Měla by sis to někdy poslechnout. Třeba by se ti to líbilo.
Byli totiž nejen zábavní, měli i společenský přesah.
Byli rasově a politicky uvědomělí, než to vůbec bylo cool.
A ty samply. Boha živýho. To bylo boží. Využívali prvky world music.
Jazzu. Jasně, dneska používá samply každý, ale tehdy...
Jo, chápu. Jsem starej páprda. Radši sklapnu a budu se držet volantu.
Sakra.
Co to sakra bylo?
-Broučku. Jsi v pořádku? -Jo, jsem.
Co to sakra bylo?
Nevím. Statická elektřina nebo co.
Jos, bylo to totéž jako s tou mikrovlnkou?
-Jos? -Ne.
-Mně to můžeš říct. -Ne.
Bože. Třeba máš jen starý rádio, jako ta tvoje pitomá hudba.
Jos.
Ribena, sassatina. Velký kluci, hezký holky.
Jsi v pořádku?
-Co máte za problém? -Nechce startovat.
-Můžu se podívat? -Už sem někdo jede.
Zase další muž, co tě podceňuje. Nic nového.
-Kam jedete? -Do potravinové banky.
Ticho, nemusí to hned všichni vědět.
Já kolem aut vyrůstala. Táta je mechanik.
Nosíš snad v kapse kabely?
Jo, možná.
-Odkud jsi přišla, takhle sama? -Ujel mi autobus.
Víš, s čím mi můžeš pomoct?
Řekni, jestli se kabel plynu pohne, když zkusím nastartovat.
Můžeme?
-Nic? -Zkuste to ještě jednou.
Znovu.
-Je kouzelnice? -Tak co?
-Čarodějnice. -Znovu.
-Holky nemůžou být kouzelnice. -Holky můžou být, co chtějí.
Ještě jednou.
Jak jsi to udělala?
-Ne, klid. Dýchej. -Popálila ji.
-Tati. -Co se stalo?
-Ona mi ublížila. -Jdi od mých holek dál.
-Položila ruku na horký motor. -Drž se od nich dál.
-Nesahejte na mě. -Tati.
Sakra.
-Nastupte si. -Tati.
Jsi v pořádku?
-Tati. -Dobrý, holky. Všechno je v pohodě.
Tak to dopadá, když mě neposloucháš.
Hej.
Krucinál. Co děláš? Neumíš jezdit na kole?
Holka jedna blbá. Co to sakra...
-Pořád na tebe zírá. -Asi proto, že ty pořád zíráš na něj.
-Jdi tam. -Ani omylem.
Proč? Čeho se bojíš?
Chodí s Brie Diazovou. Já se tak hýbat neumím.
Ale no tak, Jos. Tohle není Disney na ledě. Prostě tam jdi...
Nech toho. Proboha.
Ještě před týdnem bych svému životu dala čtyři body z deseti.
-A teď tak sedm. -Sedm?
Můžeme zabíjet elektřinou.
Můžeme věci vyhazovat do vzduchu. Sedm? To přidej. To je deset.
Je to desítka.
-Margot. -Danieli.
-Je pozdě. -Volali ti z mojí kanceláře. Hodněkrát.
-Díky. -Půjdeme do pracovny.
Jistě.
Představuju vám všem starostku Margot Clearyovou-Lopezovou.
-Promiňte, že vyrušuju. -Máme vám taky rozdat?
Dáme si pauzu. Nebude to na dlouho.
To nechápu. Venku zuří bouře, a ty pořádáš pokerový večer.
Ano.
S chlápky, co financují tvé bytové projekty a programy gramotnosti.
To je politika.
Dohody, co lidem mění život, se občas uzavírají u karet.
-Kombuchu? -Jo, jasně. Díky.
Děkuju.
Tvoje zprávy jsem dostal a chystal jsem se ti hned ráno zavolat.
-Co ode mě potřebuješ? -Zaprvé abys zvedal telefon.
-Jsme v krizové situaci. -Musím hasit hodně požárů.
Některé doslova, ale slovo „krize“ mi přijde moc silné.
Prosím, odpusť si kecy typu „Taťka Dandon má všechno pod kontrolou.“
Vím, že chceš v kampani zvládnout veřejný mínění.
Tady nejde o moji kampaň.
Tady jde o to, že si sem nakráčíš uprostřed noci
a křičíš, že nastal konec světa. Víš co?
Konec světa je pořád. O tom práce guvernéra je.
Jak ti můžu pomoct to efektivně zvládnout?
Záchranným složkám došly peníze. Musíme sáhnout do rezerv.
Ještě něco?
Tak jo.
Něco ti ukážu. Vím, že to vypadá šíleně.
Ale podívej se na to. Jen se na to koukni.
Myslím, že všechno, co se děje, s tím může souviset.
-Margot... -Já vím.
Tohle je video z Yoozeru.
Ano. A je to jediná věc, která vzhledem k těm zprávám dává smysl.
-Vypadáš vystresovaně. -To taky jsem. Město je v plamenech.
-Nemáš dneska výročí? -Ano.
-Kolik let? -Dvacet.
Páni. V politice takovou vyrovnanost abys pohledal.
Pověřím tým, aby to prošetřil. Tiše.
Ty mezitím budeš trpělivě vyčkávat. A tiše.
A taky ti převedu ty peníze, co potřebuješ.
Děkuju.
Ale Margot, něco ti řeknu jako člověk, kterému na tobě a tvé kariéře záleží.
Uklidni se. Běž domů. Vyrazte si někam s manželem.
Dobře. Máš pravdu.
-Díky. -Hele. Žádný problém.
Až v tom budeš stejně dlouho jako já, naučíš se nebýt taková hysterka.
-Taková co? -Víš, jak jsem to myslel.
Jo. Jo, vím přesně, jak jsi to myslel.
Sakra.
Tohle jsou poslední zbytky z thajský večeře.
Řekli mi to pozdě, zlato. Promiň.
Rezervoval jsem místo v naší francouzské restauraci. Fakt.
Mám hlad jako vlk, tohle je super. Moc ti děkuju.
Omlouvám se.
Nedělej si s tím starosti, zlato. Francouzské jídlo mě beztak nadýmá.
-Kde jsi vzal ty kytky? -Od sousedů, z květináče u schránky.
Jejich kočka kadila našim dětem do pískoviště. Zaslouží si to.
Pravda. Je to fér.
-Sakra. Co se ti stalo? -Internet zjevně nesnáší moje boty.
-A můj obličej. -Nesahej na to. Něco s tím udělám.
Tak jak ses měla? Stalo se něco zábavného nebo zajímavého?
Ne. Nestalo. Radši bych o tom pomlčela.
Dobře. Tak o čem chceš mluvit?
O tvojí depilaci. Jo, pojďme se bavit o tomhle, dr. Lopezi.
Tak fajn, mamčo.
Prosím.
Ne. Víš co? Promluvíme si o tom, jak ses měla.
Ne. Já nechci. Proč o tom musíme mluvit?
I když se snažíš roztomile žvatlat,
vidím, že se něco stalo.
A dusíš to v sobě.
Jestli to nepustíš ven,
vybuchne to a pokazí nám to večer. Jasný?
Promiň. Víš, byl jsem dneska u jedné pacientky.
Dospívající holka, chudinka malá. Lomcoval s ní vztek. Bylo to šílené.
Byla totálně nadopovaná prášky, a stejně kypěla vztekem.
Já nevím.
Jako by poslední dobou zuřil celý svět.
Proto to ze sebe musíš dostat, ano?
Nemůžu. Když se tvářím naštvaně byť jen na vteřinku,
jsem emocionální, iracionální, hysterická a naprosto nevolitelná.
Blbost. Tady jsi doma.
A já jsem tvůj muž. Tady se můžeš vztekat, jasný?
Ať chlupy lítaj. Naštvi se, sakra.
Dobře.
Ve městě se dějou příšerný věci. Ale vážně příšerný, rozumíš?
A zatím, v době mobilů a SMS
a e-mailů a Panogramu,
jsem musela jet až do pitomý Olympie, aby mi věnoval pozornost na dvě minuty.
-A víš, co mi řekl? -Ne. Co?
Řekl, ať nejsem hysterka.
Nelíbí se mi, že takhle mluví s mojí ženou.
-Nakopeš mu prdel? -Počkej, tys to neudělala?
-Kéž by. Mohla jsem. -To je mi jasný, že bys to uměla.
A co jsi mu řekla? Musel přece reagovat na něco, cos řekla.
Nic. Jsem žena v politice, takže na mě musí den co den házet hovna.
-A já to musím s grácií přecházet. -Cítí se tebou ohrožený, jasný?
Protože jsi schopnější a kvalifikovanější než on.
Proto tě musí srazit na kolena a umlčet.
-Ale ty ho nenecháš vyhrát. -No, už vyhrál.
Protože jsem se hlavně chtěla pěkně najíst a pomilovat s manželem.
Tak jo, počkej tady.
-Co... -Počkej. Ne...
Tady.
Co to je? To má být...
To je dárek? Nebo...
Jo. To je svatební dar od tvojí bláznivý matky.
Rozbij to. No tak, do toho.
Rozmlať to. Myslím to vážně.
Ty vole. Pane jo. To byl sakra dobrej pocit.
Jo? Byl to super pocit?
-Tak ještě jednou. -Ne.
Přinesu něco z IKEY, jo?
-Dělej. -Jsi šílená. To miluju.
Po celém světě zuří rozsáhlé požáry,
hoří parky, obchody, domácnosti i školy.
V mnoha případech oficiální místa odhalila alarmující souvislost.
Zdá se, že vše mají na svědomí dívky, některé teprve dvanáctileté.
Jedná se o úmyslné projevy žhářství?
Nebo se ošklivě zvrtla nějaká výzva na sociálních sítích?
Šokovaní požárníci
i zděšení policisté po celém světě bojují s plameny a snaží se nalézt odpověď.
Rumunský prezident Moskalev tyto ženy prohlásil za teroristky
a pohrozil žhářkám trestem smrti.
Jsou to jen holky, Viktore. Hloupé holky, co tropí hlouposti.
Chceš říct, že nevím, co se děje v mojí vlastní zemi?
...a mnoho oblastí je již druhou noc ponecháno bez proudu.
Obchody jsou uzavřeny
a spousta rodin zůstává doma při svíčkách.
Nefunguje dokonce ani pouliční osvětlení. celá města jsou ponořena do naprosté tmy.
V čínském městě Ťin-Čou
ohlásila továrna na výrobu mobilních telefonů
milionové škody způsobené elektrickým proudem.
Co je?
Máte návštěvu, paní Moskalevová.
Vaše matka.
Venku to smrdí hovnama.
Nemůžeš si v rozhovorech tak vyskakovat. Nebudou tě mít rádi.
Musíš být vděčná. Překvapená, že si tě vůbec všimli.
Vždyť jsem nejlepší. Proto se mnou dělali rozhovor.
Dobrý Bože! Posloucháš mě vůbec?
Neber si tolik. Tvá sestra musí trénovat.
Buď trochu pokorná. Už nejsi dítě.
-Já nepracuju... -My...
O tebe tu nejde.
Nemáme tu každej tři práce, všechny ty směny,
abysme ti platili tréninky, a tys všechno kvůli svý aroganci podělala.
S tímhle vším ani neuděláš hvězdu.
Dobře. Fajn. Rozumím. Nebýt ambiciózní.
Ne.
Samozřejmě buď ambiciózní. Ovšemže ano.
Musíš mít ambice,
ale nesmíš jim je ukázat.
Nebude se jim to líbit. Musíš být miloučká holčička.
Postel.
Nechala ses předělat.
Nóbl panička.
Nenabídneš mi něco?
-Jsi krutá. -Učila jsem se od nejlepších.
Tvůj táta je po smrti. Je mrtvý, a nic mi nenechal.
Ani ň.
Život je teď těžký. Není práce.
Nemám z čeho žít.
Už tři týdny jsem skoro nejedla. Nemám se kde umýt.
A ty moje palce.
Podívej, jak jsou vbočený.
Dej to pryč.
Kristepane.
Přišla jsem pro to, co mi dlužíš.
Jistě.
Táta umřel?
Srdce?
Pití.
A ani jedna jeho dcera mu nepřišla na pohřeb.
O všechno jsem se postarala sama.
Ozvala se ti Zoja?
Pořád nic. Po všech těch letech.
Vím, že odmítla všechny ty cetky, co ses jí snažila poslat.
Pořád pro tebe rodina něco znamená. Já to věděla.
-Měla bys jít. -Vždyť jsem teď přišla.
Musíš jít. Ruslane!
Taťáno. Proboha tě prosím. Jsem zoufalá.
Nech mě tady na chvíli si odpočinout.
Pomůžu ti tak, jak jsi celá ta léta pomáhala ty mně.
Děkuju.
Což znamená nijak.
Pojď sem.
Jak to můžeš říct? Podívej se, co všechno máš!
Myslíš, že mě to nic nestálo?
Vyprovoď ji.
Ani se nerozloučíš, mami?
Ten tvůj nový nos vypadá hrozně.
Ruslane, vyhoď ty koláčky.
Mám to, tati.
Umím to.
Viděla jsem ty ostatní holky.
Říkám ti, že nejsou stejný. Mám toho strašně moc.
Proč se mi to děje?
Proč?
Protože tenhle svět potřebuje revoluci.
A ty budeš jejím hlasem.
Lepší budoucnost držíš ve svých rukou.
JEŠTĚ SE DÍVÁTE?
To je Helen. Nevolala by, kdyby to nebylo důležité.
Dobře.
Haló?
Cože?
Překlad titulků: Vixo
Kreativní dohled: Kateřina Hámová