Hei!
Trezește-te!
La mulți ani!
La mulți ani! Cât e ceasul?
E devreme. Scuze. Am vrut să alerg înainte de serviciu.
Ce transpirată ești!
Am o zi nebună.
Am vrut să-ți spun personal, înainte să pleci...
Te iubesc.
- Și diseară o să bem vin. - Da?
Vom vorbi ca între adulți. Nimic despre muncă sau copii.
Slavă Domnului!
Și apoi ne-o tragem.
Ce facem?
Bine. Scap de copii și mă epilez.
Sună bine. Dar te iubesc și mai mult.
- Ce? - Doamne!
- Glumești? - Ce naiba se întâmplă?
- Ce e? - Alarma!
Jos, ce s-a întâmplat? Doamne! Ești bine?
Nu mă atinge!
Gata! Ferește-te! Dă-te înapoi, iubito!
Am primit o alertă. E un incendiu?
- Nu mai e. - Suntem bine. Mulțumesc, Frank.
De ce țipă casa?
Jos a vrut să-i dea foc.
- Furie-de-hormoni-de-adolescentă. - Taci, Matty!
Bine. E în regulă. Totul e sub control.
Pregătiți-vă! Am întârziat.
- „În regulă”? Aici e ca la Cernobîl. - Asta-i cam exagerat.
- Jos, ce s-a întâmplat? - Nu știu.
- Bună! Putem vorbi în engleză? - Dragă, de cât timp suntem căsătoriți?
N-ai învățat nimic în 20 de ani? Nu ți-am luat Rosetta Stone?
Nu are timp. E ocupată să pupe copii și să taie panglici.
Hei! Jos! Nu poți vorbi așa cu mama ta.
Hei! Ce se întâmplă cu tine?
E Helen. Scuze.
- Da. - Îmi pare rău.
Nu-i nimic, iubito.
- Ar fi bine să fie important. - Lumea a luat dracului foc.
Avem nevoie de tine aici. Acum.
PUTEREA
Serviciile de urgență își epuizează bugetul pe anul ăsta.
Trebuie să cerem cuiva cu buzunare mai adânci.
- Fă-mi legătura cu guvernatorul! - Puget Sound Energy.
Pene de curent, rețele și siguranțe arse. Zic că nu e defecțiune de echipament.
Ar trebui să trimitem o echipă externă să verifice, te rog.
Un alt incendiu în Beacon Hill. Un restaurant de familie.
E sub control, dar s-a extins la un bloc de locuințe.
Trei morți, mai mulți locatari dispăruți.
O altă adolescentă. Familia insistă că a fost un accident.
Tatăl zice că focul i-a ieșit din mâini. Exact asta a spus.
În Beacon Hill sunt predominant imigranți chinezi.
E posibil să fie o neînțelegere legată de limbă?
Este posibil.
- Vorbești mandarina? - Și cantoneza. Mă ocup eu.
Bine, la treabă! Treceți cu toții la treabă! Mulțumesc.
Toată lumea știe ce are de făcut, da?
Ce e asta? 12 incendii într-o săptămână?
Ce naiba se petrece?
Adolescente care dau foc la chestii.
Nu sunt surprinsă. În lumea în care cresc?
Da. Uneori, și mie-mi vine să dau foc la câte ceva.
Incendiile, fetele, penele de curent. Crezi că poate fi vreo legătură?
O să verific.
Jos! Îmi pare rău pentru...
Mama. Nu poate trimite și ea mesaj ca o persoană normală?
Ai auzit despre chestia asta electrică ciudată cu fetele?
Da. Am auzit ceva. De ce? Tu ce-ai auzit?
- Am auzit că asta e cauza. - Ce, mesajele?
Nu. Fetele, știi, când își fac de cap. Cu vibratoare.
Pe asta n-o știam. Am lucrare de control la civilizația mondială.
Vorbim mai încolo. Bună, Quinn! Cat unde e?
Probabil chiulește din cauza lucrării. Tu ai învățat?
Da, oarecum. Nu știu. Un întreg capitol despre Revoluția Franceză?
- Când îmi va folosi în viață? - Nu-i așa? N-o să fac nimic la lucrare.
- Ia te uită! Nu mai dăm lucrare. - Doamne, foc pe ei!
Haide!
Salut!
D-lui e Rob Lopez. Se ocupă de aceste studii.
Încântat.
O să arunce o privire la cicatricile de pe braț, dacă e în regulă, Sara.
Sigur.
Sara, ești bine?
- Da. - Bun.
Îmi pare rău să aud despre ce pățești.
Dar chiar nu cred că e ceva ce nu putem remedia.
Te înțeleg.
Am și eu două fiice. Și știu că sunt îngrijorate.
Cu privire la toate astea. Bun. Îmi permiți?
Bun.
Bine.
O groază de medicamente pentru un trup atât de mic!
Nu face față trăirilor puternice.
- Mai ales când e supărată. - Bun.
A fost diagnosticată cu tulburare explozivă intermitentă?
Da. Sara a început să aibă aceste probleme acum vreo doi ani.
- S-a întâmplat ceva? - Nu, cel puțim noi nu știm.
Doar coliziunea violentă cu anii de coșmar ai adolescenței.
Crede-mă, știu totul despre asta. Am o fiică cam de vârsta ei.
A mea are 17 ani. Ce spune când vorbiți despre ce simte?
Când vorbim? Sara nu vorbește. Ea țipă.
Mă urăște. Urăște pe toată lumea.
Îmi pare rău. Poftim!
Să vedem. Avem Depakote, Tegretol, Topamax, Abilify,
Risperdal, fenobarbital...
Da, am încercat totul.
Dar de la asta sunt cicatricile, nu? De la toate medicamentele astea.
Au avut efecte secundare și reacții adverse?
Niciunul dintre medicamente, chiar și combinate,
n-ar fi putut cauza asta.
Îmi pare rău. Dar modelul de cicatrizare de aici e foarte distinct.
Se cheamă floare Lichtenberg. Este provocată doar de arsuri electrice.
S-a electrocutat cumva? Poate a avut un accident de care nu știi?
Nu. Adică nu cred.
Mi-ar spune despre așa ceva, nu?
Kellie, îmi pare rău. Știu că e delicat, dar trebuie să te întreb.
Ești sigură că nu i-a făcut cineva rău?
Nu. N-am cunoștință de așa ceva.
Se mai ceartă. Ca la joacă.
Cu fetele. Cu alte fete.
Bun.
EVENIMENTELE SPORTIVE ALE ANULUI 1999
În acest an, în octombrie 1999,
INSTITUTUL PENTRU EXCELENȚĂ ÎN GIMNASTICĂ
cele mai bune gimnaste din 71 de țări din întreaga lume
se vor reuni la Tianjin, China,
evenimentul pregătitor pentru trofeul suprem.
Râvnitul aur la Jocurile Olimpice de la Sydney.
Dar mai întâi sunt competițiile naționale.
Și, din Carpatia, apare un nou talent surpinzător.
Depinde de ce fac în preliminarii, unde n-ar trebui să am probleme.
Mă antrenez de la doi ani.
Și vreau să fiu cea mai bună. Vreau ca țara să fie mândră de mine.
Și sora mea, Zoia.
- Și mama ta? - Sigur.
Deja o răsfățată a presei din Carpatia,
acum rămâne de văzut dacă va fi selecționată pentru Tianjin.
Ne mai spui o dată cum te cheamă?
Numele meu este Tatiana Donici și am 15 ani.
Tăiați!
Ai tupeu să te arăți pe aici.
- Te omoară tati. - Ea cum se simte?
Tu cum crezi că se simte, Tunde?
Te rog.
- Cerule! - Mulțumesc.
Gata, am terminat. Mulțumesc, dle.
Uită-te la mine!
Ndudi?
Uită-te la mine!
Știi ce probleme am?
- Îmi pare rău. - Tata vrea să-mi facă o slujbă.
Părinții ei au zis fără musafiri.
O să aflu ce s-a întâmplat cu tine.
Ce e chestia asta.
Nenorocitul a meritat-o!
Tatăl nostru, Care ești în ceruri...
Ce a făcut Tatăl vreodată pentru tine?
N-a venit nimeni vreodată să te salveze.
Din momentul în care te-ai născut,
această lume ți-a tras doar palme peste ochi.
E timpul să nu mai joci după reguli.
Și să iei ce-ți trebuie.
Dac-o vedeți, sunați la numărul de urgență.
Clyde era un om bun.
A slujit Biserica Baptistă ani de zile. Ani.
Nu merita să moară așa.
ADOLESCENTĂ FUGARĂ DUPĂ MOARTE SUSPECTĂ
- Poliția a confirmat... - Nu mai luăm întrebări.
... Allison Montgomery, de 17 ani, este principalul suspect în cazul de crimă
și cetățenii sunt sfătuiți să nu se apropie de ea,
întrucât este extrem de periculoasă.
Scuze.
MONKE ȘI FIII
- Închidem în curând. - Ești nou?
Am venit la tata. Sunt fiica lui Bernie Monke.
- Mișcă! - N-ai voie cu aia aici.
- Hei! - Vin imediat.
- Cine dracu' e ăla de afară? - Sus, apoi la dreapta.
Acolo-l găsiți, dră. Ce părere aveți?
- Ce a spus poliția despre mama? - Hei!
- Nu poți da buzna așa. Lucrăm. - Mă ocup eu.
- Cum te simți? - Vreau să aflu cine mi-a ucis mama.
- Le-am văzut fețele. Pot ajuta. - Ascultă, Rox! Ascultă-mă!
Îmi pare atât de rău! Știu că-ți lipsește. Tuturor ne lipsește.
Dar Ricky are dreptate. Aici e o afacere. Sunt clienți jos.
Din cauza afacerilor tale au ucis-o? Pe tine te vizau? Răzbunare?
Nu. Se crede că a fost un jaf care s-a terminat rău.
Idioții au greșit adresa.
Au spus: „Fata nu trebuia să fie aici.”
De parcă știau cine sunt.
Poate supravegheaseră casa. Probabil te-au văzut venind și plecând.
Uite cum facem. O să investigăm. Da? Îți promit.
Îi vreau morți. Vreau să fiu acolo când îi omori.
Nimeni nu omoară pe nimeni. Mă ocup de asta cu poliția.
- E o anchetă în toată regula. - De când ai încredere în poliție?
Nu crezi că sufăr? Am iubit-o pe mama ta.
O să mă ocup de tot, dar trebuie să fim atenți.
E poliție peste tot.
Nu vreau să faci vreo prostie, fetițo!
Ai auzit?
Bine. E timpul să mergem.
Terry, condu-o pe Roxy!
Asta zic!
Știu. A zis că miercuri, așa că stau și aștept să sune.
Nu știu, Caitlyn. De ce cred că se va schimba?
Ce fel de traumă din copilărie trebuie să rezolv pentru a scăpa de tâmpit?
Doamne! Bine. Trebuie să închid. Bine. 7:30.
- Aș vrea să amanetez asta. - Ia te uită!
- E de la ceva? - De la un colier.
Un colier zici?
Păi, are niște zgârieturi.
Îți dau 100 de dolari.
- E rubin adevărat. - Și am spus că-ți dau 100 $.
Îți amintești de țiparii ăia?
Făceau peștii să le înoate direct în gură.
Nu, nu dau bani unui dependent de metamfetamină.
- Nu sunt... - Ba da.
Scuze. Sunt puțin amețită. Donez sânge.
- Ce faci? - Sânge. Primești 50 la 500 de mililitri.
- Am uitat să-mi mănânc fursecul după. - Doamne! Bine.
- Stai jos! - Sunteți sigură?
Bineînțeles că sunt. Pune-ți fundul pe scaunul ăla!
- Îmi dați ceva să beau, vă rog? - Sigur. Pentru numele lui Dumnezeu!
SPECIALITĂȚI DE CRĂCIUN
Ce ai tu e mult mai bun decât orice armă.
- Vei vedea. - Poftim, iubito! Bea niște suc!
Vrei un fursec?
O, Doamne!
Vin imediat, Billy.
Mă uit doar.
Un rubin veritabil ca ăsta cred că valorează mai mult de...
O sută cincizeci de dolari.
Mulțumesc.
Mă faci să par nebună.
Te ajut doar să ajungi unde trebuie.
- Și unde naiba este asta? - Vei ști când vei vedea.
Bine.
Spune-mi!
Ce probleme are Ndudi? Oamenii zic că-i vrăjitoare.
- Știi că nu e vrăjitoare. - Spune-i și tatălui ei!
Nu te mai înțeleg.
Știi că juju este periculos. De ce te joci cu astfel de lucruri?
Nu mi-am dat seama.
Vream să fac un story.
- Îmi pare rău. - Trebuie să rezolvi.
Și nu vorbi despre asta cu sora ta!
Nu vreau să-i vină idei.
Ai înțeles?
E în regulă.
DRAG AND DROP VIDEO PENTRU ÎNCĂRCARE FETE ELECTRICE?
VĂ RUGĂM SĂ AJUTAȚI! ȘTIE CINEVA CE ESTE ASTA?
L-a găsit unul dintre stagiari. A fost postat de un puști din Nigeria.
Tunde Ojo. Un vlogger cu vreo 12 urmăritori.
Oricine cu Snapchat poate face asta, nu?
- Sunt filtre sau ceva? - Doamne, pare atât de real!
Și ar trebui să vezi comentariile.
O mulțime de puști spun că li se întâmplă și lor.
Sau c-au mai văzut asta. Electricitate care le iese din mâini.
- Toate sunt adolescente? - Din ce am văzut, da.
- Ai dat de guvernatorul Dandon? - A avut întâlniri toată ziua.
Aiurea! E campania pentru Senat. Strânge fonduri.
Asistentul a zis că organizează o strângere de fonduri acasă diseară.
La naiba!
Presupun că trebuie să merg la Olympia de nenorocita mea de aniversare.
Îl suni pe Rob să-i zici că întârzii?
- Sigur. Îmi faci o favoare? - Bine, Mary Poppins. Ce sunt ăștia?
În cazul în care va fi presă acolo. Ai tăi ne-au adus feedback negativ.
- Prea scumpi. - Ăștia?
Pe care-am dat 800 $? Pentru că ai zis că trebuie să arăt „mai aspirațional”?
Îmi pare rău. Baza progresistă e o amantă nestatornică.
Nu-s chiar răi.
Bine.
- Mă bat. - Cât dai, atâta fac, presupun.
Știi, guvernatorul Dandon poartă Ferragamo de 1.000 $.
Și nimeni nu zice nimic. Cine e obsedat de pantofii mei să-și vadă de viață!
Cum a mers la civilizația mondială? Ai făcut bine?
- A fost bine. - Bine? Doar bine?
- Da. - Bine.
E bine, Jos?
Iată o introducere funky la cât sunt de drăguț
Spune-i mamei, spune-i tatei Trimite o telegramă
Sunt ca un Energizer Pentru că, vezi, rezist mult
Echipajul meu nu dă greș pentru că suntem puternici
Da.
Doamne! Muzică din asta ascultam la vârsta ta.
Îmi părea atât de mișto pe atunci! Dumnezeule!
Ar trebui să asculți. S-ar putea să-ți placă.
Nu numai că erau distractivi, dar aveau și conștiință socială.
Înainte ca asta să fie la modă.
Și samplingul? Doamne! Erau de toate. Foloseau muzică internațională.
Jazz. Adică știu că toată lumea acum face sampling, dar pe atunci...
Bine, înțeleg. Sunt un tată jalnic. O să conduc și o să tac din gură.
Rahat!
Ce dracu'?
- La naiba, scumpo! Ești bine? - Sunt bine.
Ce naiba a fost asta?
Nu știu. Un fel de șoc electrostatic sau ceva de genul ăsta.
Jos, la fel a fost și cu cuptorul cu microunde?
- Jos? - Nu.
- Poți să-mi spui. - Nu.
Doamne! Poate că CD-playerul e vechi, la fel ca muzica ta stupidă.
Jos!
An-tan-te. Dize mane pe. Dize mane compane. An-tan-te.
An-tan-te. Dize mane pe. Dize mane compane. An-tan-te!
Ești bine?
- Ce s-a întâmplat? - Nu mai pornește.
- Pot să mă uit puțin? - Am chemat un tip.
Încă un bărbat care te subestimează. Nu-i nimic interesant aici.
- Unde mergeți? - La banca de alimente.
Taci, nu trebuie să știe lumea treburile noastre.
Am crescut printre mașini. Tata e mecanic.
Ai cumva cabluri de curent în buzunar?
Da, poate.
- De unde vii singură? - Am pierdut autobuzul.
Știi ce poți face ca să mă ajuți?
Spune-mi dacă se mișcă accelerația când pornesc.
Gata?
- Nimic? - Încearcă din nou!
Din nou.
- E magiciană? - E vrăjitoare.
- Face ceva? - Din nou!
- Fetele nu pot fi magicieni. - Fetele pot fi orice.
Încă o dată.
Ce ai făcut?
- Nu, calmează-te! Respiră! - A ars-o.
- Tati! - Ce e?
- M-a rănit. - Nu te apropia de copiii mei!
- A pus mâna pe motorul încins. - Pleacă de lângă fetele mele!
- Nu mă atinge! - Tati!
La naiba!
- Urcați-vă în mașină! - Tati!
Ești bine?
- Tati! - E în regulă, fetelor.
Asta se întâmplă când nu mă asculți.
Hei!
La dracu'! Ce-ai făcut? Nu știi să mergi pe o nenorocită de bicicletă?
Proasto! Ce dracu'?
- Se tot uită la tine. - Probabil pentru că tu te tot uiți la el.
- Du-te la el! - În niciun caz!
De ce? De ce ți-e frică?
A fost cu Brie Diaz. Eu nu știu figuri din alea.
Jos, haide! Nu e Disney pe gheață. Mergi acolo...
Termină! Doamne!
Acum o săptămână, viața mea era cam de patru din zece.
- Acum e cam de șapte. - Șapte?
Putem electrocuta chestii.
Putem face chestii să explodeze. Șapte, fată? Nu. E de zece.
E de nota zece, ce naiba!
- Margot! - Daniel!
- E târziu. - Te-au tot sunat de la mine de la birou.
- Mulțumesc. - Să discutăm în birou.
Desigur.
Toată lumea, d-ei este dna primar Margot Cleary-Lopez.
- Scuze că întrerup. - S-o cooptăm în joc?
Să luăm o pauză. Nu durează mult.
Nu-mi vine să cred că, pe furtuna asta, tu găzduiești o seară de poker.
Da.
Cu băieții care-ți finanțează programele locative și de alfabetizare.
Asta e politica.
Înțelegerile care schimbă vieți uneori se fac la masa de poker.
- Kombucha tare? - Da, sigur. Mulțumesc.
Mulțumesc.
Ți-am primit mesajele și urma să te sun mâine-dimineață.
- De ce ai nevoie de la mine? - Mai întâi, să răspunzi la telefon.
- Suntem în stare de criză. - Sunt o mulțime de incendii de stins.
Unele la propriu, dar poate e mult spus „criză”.
Nu mă lua pe mine cu „tătucul are totul sub control”!
Înțeleg că vrei să-ți gestionezi imaginea de campanie...
N-are legătură cu campania mea.
Tu apari în miez de noapte,
țipând: „Se prăbușește cerul!” Ghici ce!
Cerul e mereu aproape să se prăbușească. Asta-i guvernarea.
Cum te pot ajuta să faci asta mai eficient?
Serviciile de urgență sunt la pământ. Trebuie finanțare.
Mai e și altceva?
Bine.
O să-ți arăt ceva, știu că pare nebunește, da?
Dar privește! Numai privește!
Cred că tot ce se întâmplă ar putea avea legătură cu ce-o fi asta.
- Margot... - Știu.
E un videoclip pe Yoozer.
Da. Singurul lucru care ar explica tot ce se raportează.
- Pari stresată. - Sunt stresată. Orașul meu arde.
- Nu e aniversarea căsătoriei tale? - Ba da.
- A câta? - A douăzecea.
E impresionant. E greu de găsit un astfel de echilibru ca politician.
O să pun o echipă să verifice. În liniște.
Între timp, tu aștepți răbdătoare și în liniște,
iar eu îți găsesc finanțarea de care ai nevoie.
Mulțumesc.
Dar, Margot, îți spun pentru că-mi pasă de tine și de cariera ta.
Liniștește-te! Mergi acasă! Stai cu soțul!
Bine. Ai dreptate.
- Mersi. - Nicio problemă.
După atâta timp, înveți să nu-ți mai pui poalele în cap din nimic.
- Să nu-mi pun ce? - Știi ce vreau să spun.
Da. Știu exact ce vrei să spui.
Rahat!
Doar thems a rămas din mâncarea tailandeză.
M-au anunțat târziu, iubito. Îmi pare rău.
Chiar făcusem rezervări la restaurantul nostru franțuzesc.
Mi-e tare foame, arată foarte bine. Mulțumesc mult.
Îmi pare rău.
Nu-i nimic, scumpo. Oricum, mâncarea franțuzească mă balonează.
- De unde ai luat florile alea? - Din rondul vecinilor.
Și pisica lor făcea în cutia de nisip a copiilor. E corect.
Așa e. La naiba, chiar e corect!
- La naiba! Ce s-a întâmplat? - Internetului nu-i plac pantofii mei.
- Și nici fața. - Nu atinge! Mă ocup eu.
Deci cum ți-a fost ziua? Ceva distractiv sau interesant?
Nu. Nu vreau să vorbesc despre ziua mea.
Bine. Deci despre ce vrei să vorbești?
Despre epilarea ta. Hai să vorbim despre asta, dre Lopez!
Bine, micuțo.
Poftim!
Nu. Știi ce? Vom vorbi despre ce-ai făcut azi.
Nu. Nu vreau. De ce trebuie să vorbim despre asta?
Poți să te prostești cât vrei,
dar tot îmi dau seama că s-a întâmplat ceva.
Și te închizi în tine.
Dacă nu vorbești despre asta,
o să răbufnească și-o să ne distrugă seara, înțelegi?
Îmi pare rău. Am avut o pacientă azi.
O biată adolescentă. Atât de plină de furie! O nebunie.
O îndopaseră cu medicamente, dar ea tot dădea pe dinafară.
Nu știu.
Mai nou, toată lumea pare că dă pe dinafară.
De asta trebuie să vorbești, da?
Nu pot. Și o secundă dacă sunt supărată,
deja sunt emoțională, irațională, isterică și n-am ce căuta-n politică.
Prostii! Aici e spațiul nostru.
Și eu sunt soțul tău. Eu spun că poți fi supărată aici, da?
Așa că spune ce ai pe suflet! Hai! Fii furioasă!
Bine.
Se întâmplă chestii urâte în oraș. Chiar urâte, înțelegi?
Între timp, în epoca telefoanelor mobile, a SMS-urilor,
a e-mailurilor și a Panogram,
a trebuit să conduc până la mama dracu' la Olympia ca să-mi acorde două minute.
- Și știi ce mi-a spus? - Nu. Ce?
Să nu-mi pun poalele-n cap.
Nu-mi place să vorbească despre poalele soției mele.
- Vrei să-l pocnești? - N-ai făcut-o tu?
- Aș vrea s-o fi făcut. L-aș fi dovedit. - Știu asta.
Ce i-ai zis? Sigur ai zis ceva.
Nimic. Sunt femeie în politică. Poate să mă umilească oricând dorește.
- Trebuie să suport cu grație. - Se simte amenințat de tine. Înțelegi?
Pentru că ești mai capabilă, mai calificată decât el.
Așa că vrea să te doboare și te facă să taci.
- Dar n-o să-l lași să câștige. - Păi, a făcut-o deja.
N-am vrut decât o cină liniștită și o noapte cu soțul meu.
Bine, stai acolo!
- Ce... - Stai! Nu...
Poftim!
Ce e asta? E un...
E un cadou? Sau...
Asta e. Un cadou de nuntă de la nebuna de maică-ta.
Sparge-l! Da, dă-i drumul!
Fă-l praf! Vorbesc serios.
Doamne! Chiar a fost al dracului de bine.
Nu-i așa? N-a fost grozav?
- Bine. Din nou. - Nu!
Stai s-aduc rezervele de la IKEA, da? Nu!
- Repede! - Ești nebună. Îmi place.
Lumea e măturată de incendii de proporții,
ard parcuri, întreprinderi, locuințe și școli.
În multe cazuri, autoritățile au stabilit o legătură îngrijorătoare.
Autorii par a fi niște fete, unele de abia 12 ani.
Sunt incendieri deliberate?
Vreo provocare de pe rețelele sociale care a luat-o razna?
Pompierii depășiți de situație
de pe tot globul se luptă cu flăcările și caută răspunsuri.
În Carpatia, președintele Moskalev le-a declarat pe aceste tinere teroriste
și i-a amenințat pe incendiatori cu pedeapsa capitală.
... au lăsat zone fără electricitate pentru a doua noapte la rând.
Companiile și-au închis porțile
și multe familii stau în casă la lumina lumânărilor.
Nici iluminatul stradal nu funcționează, cufundând orașe întregi în beznă.
Între timp, în Genjiu, China,
un producător de telefoane a raportat pagube de milioane de dolari
după ce marfa i-a fost distrusă în incendii electrice.
O am, tată.
Pot s-o fac.
Le-am văzut pe celelalte.
Îți spun. Nu sunt ca mine. Eu pot mult mai mult.
De ce mi se întâmplă asta?
De ce?
Pentru că lumea are nevoie de o revoluție.
Iar tu vei fi vocea ei.
În mâinile tale stă un viitor mai bun.
ÎNCĂ PRIVEȘTI?
E Helen. N-ar suna dacă n-ar fi important.
Bine.
Alo!
Poftim?
Subtitrarea: Veronica Vasilescu
Redactor Monica Bildea