‫היי. היי.‬
‫תתעורר.‬
‫יום נישואין שמח.‬
‫יום נישואין שמח. מה השעה?‬
‫מוקדם. מצטערת. רציתי לצאת לריצה לפני העבודה.‬
‫כן, מזיעה כל כך.‬
‫יש לי יום מטורף.‬
‫רציתי לומר לך בפנים, לפני שאתה הולך...‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫- ונשתה יין הלילה. - כן?‬
‫נדבר על דברים של מבוגרים. בלי דיבורים על עבודה או הילדים.‬
‫תודה לאל.‬
‫ואז אנחנו נזדיין.‬
‫מה נעשה?‬
‫בסדר. אני אפטר מהילדים ואטפח את שיער הערווה.‬
‫אלוהים, אני אוהב את התוכנית שלך. אבל אני אוהב אותך אפילו יותר.‬
‫- מה? - אלוהים.‬
‫- זה רציני? - מה קורה כאן, לעזאזל?‬
‫- מה קורה? - אזעקה.‬
‫ג'וס, מה קרה? אלוהים אדירים. את בסדר?‬
‫אל תיגעי בי.‬
‫אני מטפל בזה, אני מטפל בזה. זהירות. זוזי אחורה, מותק.‬
‫קיבלנו התראה. יש שריפה?‬
‫- כבר לא. - אנחנו בסדר. תודה, פרנק.‬
‫למה הבית צועק?‬
‫ג'וס ניסתה לשרוף אותו.‬
‫- זעם של מתבגרת הורמונלית. - תסתום, מאטי.‬
‫טוב, חבר'ה. הכול בסדר. השתלטנו על זה.‬
‫תתכוננו, אנחנו מאחרים.‬
‫- על מה אתה מדבר? זה כמו צ'רנוביל כאן. - אתה מגזים קצת.‬
‫- ג'וס, מה קרה? - אני לא יודעת.‬
‫- היי. נוכל לדבר באנגלית? - מותק, כמה זמן אנחנו נשואים?‬
‫עשרים שנה ולא למדת כלום? עשיתי לך מנוי ב"רוזטה סטון".‬
‫אין לה זמן ללמוד. היא עסוקה מדי בלנשק תינוקות ולחנוך מקומות.‬
‫היי. היי. ג'וס. את לא יכולה לדבר ככה לאימא שלך.‬
‫היי. מה קורה איתך?‬
‫זו הלן. אני מצטערת.‬
‫- כן. - מצטערת.‬
‫זה בסדר, מותק.‬
‫- כדאי שזה יהיה חשוב. - כל העולם המחורבן בוער.‬
‫אנחנו צריכים אותך כאן. עכשיו.‬
‫הכוח‬
‫שירותי החירום מגיעים לתקרת התקציב שלהם לשעות הנוספות לשנה זו.‬
‫חייבים למצוא מישהו עם כיסים עמוקים יותר.‬
‫- תקבעי שיחה עם המושל. מה עוד? - חברת האנרגיה של מפרץ פיוג'יט.‬
‫הפסקות חשמל, קווי חשמל ונתיכים מפוצצים. הם אומרים שזה לא כשל בציוד.‬
‫אנחנו צריכים להביא חברה חיצונית שתאשר את זה, בבקשה.‬
‫שריפה נוספת בביקון היל. מסעדה משפחתית.‬
‫מפקד המשטרה אומר שזה תחת שליטה, אבל היא התפשטה לבניין דירות סמוך.‬
‫שלושה הרוגים, כמה דיירים נעדרים.‬
‫נערה מתבגרת נוספת. המשפחה מתעקשת שזו הייתה תאונה.‬
‫האבא טוען שהאש יצאה מהידיים שלה. אלה היו מילותיו המדויקות.‬
‫בביקון היל מתגוררים בעיקר מהגרים סינים.‬
‫יכול להיות שמשהו אבד בתרגום?‬
‫זה אפשרי.‬
‫- את מדברת מנדרינית? - וקנטונזית. אטפל בזה.‬
‫בסדר, תותחית. כולכם תותחים. תודה.‬
‫כולם קיבלו משימות, נכון?‬
‫מה זה? זו השריפה ה-12 השבוע?‬
‫מה קורה, לעזאזל?‬
‫נערות מציתות דברים?‬
‫אני לא מופתעת. העולם שהן גדלות בו...‬
‫כן. הלוואי שיכולתי להצית כמה דברים לפעמים.‬
‫שריפות, בנות, הפסקות החשמל. את חושבת שאיכשהו הן קשורות?‬
‫אבדוק את העניין.‬
‫היי, ג'וס. אני מצטערת כל כך על...‬
‫אימא שלי. היא לא יכולה לסמס כמו אדם נורמלי?‬
‫שמעת על הדבר החשמלי המוזר שבנות עושות?‬
‫כן. סוג של. למה? מה שמעת על זה?‬
‫- שמעתי שזה מה שגורם לזה. - מה, הודעות טקסט?‬
‫לא. בנות ש"מתעסקות עם עצמן". עם ויברטורים.‬
‫טוב, עדיין לא שמעתי את זה. יש לי מבחן בציוויליזציה.‬
‫אז נתראה אחר כך. בסדר? מגניב. היי, קווין. איפה קאט?‬
‫היא בטח מבריזה בגלל המבחן. התכוננת?‬
‫כן, אפשר לומר. לא יודעת. פרק שלם על המהפכה הצרפתית?‬
‫- מתי אני אשתמש בזה בחיים? - אני יודעת. אני הולכת להיכשל בגדול.‬
‫- תראי את זה. אין מבחן. - אלוהים אדירים. מעולה כל כך.‬
‫בואי, בואי, בואי.‬
‫היי.‬
‫זה רוב לופז. הוא אחראי על הניסויים הקליניים.‬
‫נעים להכיר אותך.‬
‫ד"ר לופז יבדוק את הסימנים בזרוע שלך, אם זה בסדר, שרה.‬
‫בטח.‬
‫שרה, את בסדר?‬
‫- כן. - יופי, יופי, יופי.‬
‫אני מצטער לשמוע על כל הקושי שאת חווה.‬
‫אבל אני באמת חושב שאפשר לטפל בזה. בסדר?‬
‫תראי, אני יודע.‬
‫יש לי שתי בנות בבית, ואני יודע שהן מודאגות.‬
‫מכל דבר. בסדר. אפשר?‬
‫טוב.‬
‫בסדר.‬
‫אלו המון תרופות לגוף קטן כל כך.‬
‫שרה מתקשה בעיבוד רגשות גדולים.‬
‫- במיוחד כשהיא כועסת. - כן.‬
‫היא אובחנה עם הפרעת התפרצות לסירוגין?‬
‫כן. לשרה לא היו הבעיות האלה עד לפני שנתיים.‬
‫- קרה משהו? - שום דבר שידוע לנו עליו.‬
‫פשוט התנגשות אלימה עם שנות העשרה הסיוטיות שלה.‬
‫תאמיני לי, אני מכיר את זה. יש לי בת בערך בגיל שלה.‬
‫רק שהבת שלי בת 17. מה היא אומרת כשאת מדברת איתה על הרגשות שלה?‬
‫מדברת? שרה לא מדברת. היא צורחת.‬
‫היא שונאת אותי. היא שונאת את כולם.‬
‫אני מצטער. קחי.‬
‫בואי נראה. יש כאן דפלפט כרונו, טגרטול, טופמקס, אריפיפרזול,‬
‫ריספרדל, פנוברביטל...‬
‫כן, ניסינו הכול.‬
‫אבל זה מה שגרם לסימנים, נכון? כל התרופות?‬
‫היו לה תופעות לוואי מהן ותגובות?‬
‫אף אחת מהתרופות האלה, אפילו בשילוב,‬
‫לא הייתה יכולה לגרום לזה.‬
‫אני מצטער, אבל דפוס הצילוק כאן ייחודי מאוד.‬
‫זה נקרא "צורות ליכטנברג", ונגרם באופן ייחודי מכוויות חשמליות.‬
‫שרה חוותה הלם חשמלי לאחרונה? אולי הייתה לה תאונה שאת לא מודעת אליה?‬
‫לא. לא. אני חושבת שלא.‬
‫היא הייתה מספרת לי משהו כזה, נכון?‬
‫קלי, אני מצטער. אני יודע שזה עניין רגיש, אבל אני חייב לשאול.‬
‫את בטוחה שאף אחד לא פוגע בה?‬
‫לא. לא. לא שידוע לי.‬
‫רק מריבות. דברים רגילים במגרש המשחקים.‬
‫עם בנות. עם בנות אחרות.‬
‫בסדר.‬
‫רחובות קרפתיה עולים באש.‬
‫השרפות האלו הן לא תאונות. הן מעשי השחתה ואנרכיה.‬
‫יוטל על העברייניות‬
‫עונש מוות.‬
‫אלו לא רק נערות צעירות, אלו טרוריסטיות.‬
‫כנשיאכם הנאמן אשיב את החוק והסדר. שאלוהים יהיה בעזרי.‬
‫תזדיינו כולכם.‬
‫סיכומי הספורט לשנת 1999‬
‫בהמשך השנה, באוקטובר 1999,‬
‫המכון למצוינות בהתעמלות‬
‫המתעמלות הטובות ביותר מ-71 מדינות מסביב לעולם‬
‫ייפגשו בטיינג'ין, סין,‬
‫ויכינו את הקרקע לפרס האולטימטיבי.‬
‫מדליית הזהב הנחשקת באולימפיאדת סידני.‬
‫אבל קודם מגיעות התחרויות הארציות.‬
‫ובקרפתיה, מתגלה כישרון חדש, מבריק ומפתיע.‬
‫זה יסתכם בעיקר בביצועים שלי במיונים, שאני אמורה לנצח בהם בקלות.‬
‫אני מתאמנת מאז שהייתי בת שנתיים,‬
‫ואני רוצה להיות הטובה ביותר. אני רוצה שהמדינה שלי תתגאה בי.‬
‫וגם אחותי, זויה.‬
‫- ואימא שלך? - בטח.‬
‫היא כבר יקירת העיתונות של קרפתיה,‬
‫עכשיו השאלה היא האם היא תיכנס לנבחרת המייצגת בטיינג'ין.‬
‫תוכלי לומר לנו שוב את שמך, בבקשה?‬
‫קוראים לי טטיאנה דוניץ', ואני בת 15.‬
‫קאט.‬
‫אמיץ מצידך להראות את הפנים שלך כאן.‬
‫- אבא שלי יהרוג אותך. - מה שלומה?‬
‫מה אתה חושב, טונדה?‬
‫בבקשה.‬
‫- אלוהים... - תודה.‬
‫הכול מוכן. תודה, אדוני.‬
‫תסתכל עליי.‬
‫נ'דודי...‬
‫תסתכל עליי.‬
‫אתה יודע באילו צרות הסתבכתי?‬
‫- אני מצטער. - אבא שלי רוצה לערוך טקס ישועה.‬
‫ההורים של נ'דודי אמרו בלי מבקרים.‬
‫אני אגלה מה קרה לך.‬
‫מה הדבר הזה.‬
‫זה הגיע לו, לעזאזל.‬
‫אבינו שבשמיים...‬
‫מה "אביך" עשה למענך אי פעם?‬
‫אף אחד מעולם לא בא להציל אותך.‬
‫מהרגע שנולדת,‬
‫העולם הזה לא עשה כלום מלבד להשפיל אותך עד עפר.‬
‫הגיע הזמן להפסיק להיות נחמדה,‬
‫ולקחת את מה שאת צריכה.‬
‫אם תראו אותה, התקשרו בבקשה למוקד החירום.‬
‫קלייד היה אדם טוב.‬
‫הוא שירת במשך שנים את כנסיית הנשמה הבפטיסטית הראשונה. שנים.‬
‫לא הגיע לו למות ככה.‬
‫נערה במנוסה לאחר מוות חשוד‬
‫- המשטרה אישרה... - אין שאלות נוספות.‬
‫בת ה-17, אליסון מונטגומרי, חשודה ראשית ברצח הזה,‬
‫והציבור מתבקש לא לפנות אליה‬
‫מכיוון שהיא מסוכנת מאוד.‬
‫סליחה.‬
‫מונק ובניו‬
‫- אנחנו סוגרים בקרוב. - אתה חדש?‬
‫הגעתי כדי להיפגש עם אבא שלי. אני הבת של ברני מונק.‬
‫- זוז. - את לא יכולה להכניס את זה.‬
‫- שלום, שלום. - גברתי, אני כבר איתך.‬
‫- מי זה שנמצא בחוץ, לעזאזל? - פשוט תעלי למעלה, מימין.‬
‫שם הוא יהיה, גברתי. בסדר? איך זה?‬
‫- מה אמרו במשטרה על אימא? - שלום.‬
‫- את לא יכולה סתם להיכנס. אנחנו עובדים. - אטפל בזה.‬
‫- איך את? - אני רוצה למצוא את מי שהרג את אימא שלי.‬
‫- ראיתי את הפנים שלהם. אני יכולה לעזור. - תקשיבי, רוקס. תקשיבי.‬
‫אני מצטער כל כך על מה שקרה. אני יודע שאת מתגעגעת אליה. כולנו.‬
‫אבל ריקי צודק. זה עסק. יש לנו לקוחות למטה.‬
‫העסק שלך גרם לה להיהרג? הם רדפו אחריך? פעולת תגמול?‬
‫לא. חושבים שזו הייתה פריצה שהשתבשה.‬
‫שמוקים טיפשים שבחרו את הבית הלא נכון.‬
‫הם אמרו, "הילדה לא אמורה להיות כאן."‬
‫כאילו הם ידעו מי אני.‬
‫יכול להיות שהם תצפתו על הדירה. הם בטח ראו אותך נכנסת ויוצאת.‬
‫אני אגיד לך מה נעשה. נבדוק את זה. בסדר? אני מבטיח לך.‬
‫אני רוצה שימותו. אני רוצה להיות שם כשתהרוג אותם.‬
‫אף אחד לא הורג אף אחד. אני מטפל בזה עם המשטרה.‬
‫- זו חקירה רצינית. - ממתי אתה בוטח במשטרה?‬
‫את חושבת שזה לא הורג אותי? אהבתי את אימא שלך.‬
‫אני מטפל בכול, אבל אנחנו צריכים להיות זהירים.‬
‫יש שוטרים בכל מקום.‬
‫אני לא צריך שתעשי משהו טיפשי, ילדה קטנה.‬
‫את שומעת אותי?‬
‫בסדר. הגיע הזמן ללכת.‬
‫טרי, תלווה את רוקסי החוצה.‬
‫זו הנקודה שלי.‬
‫אני יודעת. טוב, הוא אמר ביום רביעי, אז אני פשוט יושבת כאן ומחכה שהוא יתקשר.‬
‫אני לא יודעת, קייטלין. למה אני חושבת שהוא ישתנה?‬
‫אילו שטויות מהילדות אני צריכה לפרוק כדי להשתחרר מהאידיוט הזה?‬
‫אלוהים. בסדר, אני צריכה לסיים. בסדר. שבע וחצי.‬
‫- אני רוצה למשכן את זה. - טוב.‬
‫- זה שייך למשהו? - זה יצא משרשרת.‬
‫את אומרת משרשרת?‬
‫יש על זה כמה שריטות.‬
‫אני אתן לך 100 דולר.‬
‫- זו אבן אודם אמיתית. - ואני אמרתי שאתן לך 100 דולר.‬
‫זוכרת את הצלופחים ההם?‬
‫הם גרמו לדגים לשחות היישר לפה שלהם.‬
‫לא, לא, לא. אני לא נותנת את הכסף שלי למכורה לסמים.‬
‫- יש... - לא, את כן.‬
‫אני מצטערת. יש לי קצת סחרחורת. תרמתי דם.‬
‫- מה עשית? - דם. הם משלמים 50 דולר לחצי ליטר.‬
‫- שכחתי לאכול את העוגייה שלי אחרי זה. - אלוהים... בסדר.‬
‫- טוב, שבי. שבי. - את בטוחה?‬
‫ברור שכן. תושיבי את עצמך בכיסא הזה.‬
‫- אני יכולה לקבל משהו לשתות, בבקשה? - כמובן. אלוהים ישמור.‬
‫מבצעים לחג המולד!‬
‫מה שיש לך טוב יותר מכל אקדח.‬
‫- את תראי. - בבקשה, יקירתי. שתי קצת מיץ.‬
‫רוצה עוגייה?‬
‫בחיי...‬
‫אני כבר אהיה איתך, בילי.‬
‫אני רק מסתכל.‬
‫אבן אודם אמיתית כמו זאת, אני מניחה שהיא שווה יותר בכיוון...‬
‫מאה וחמישים דולר.‬
‫תודה.‬
‫את גורמת לי להיראות כמו משוגעת.‬
‫אני רק עוזרת לך להגיע לאן שאת צריכה.‬
‫- ואיפה זה, לעזאזל? - את תדעי כשתראי את זה.‬
‫טוב, בסדר.‬
‫טוב...‬
‫דבר איתי.‬
‫באיזו צרה נ'דודי הסתבכה? אנשים קוראים לה מכשפה.‬
‫- את יודעת שהיא לא מכשפה. - תגיד את זה לאבא שלה.‬
‫אני לא מבינה אותך יותר.‬
‫אתה יודע שמגיה מסוכנת. למה אתה מתעסק בדברים האלה?‬
‫לא חשבתי.‬
‫חקרתי פרשה לכתבה.‬
‫- אני מצטער. - אתה צריך לתקן את זה.‬
‫ואל תדבר על זה עם אחותך.‬
‫אני לא רוצה שייכנסו לה רעיונות לראש.‬
‫אתה שומע אותי?‬
‫זה בסדר.‬
‫גרור והשלך קבצי וידיאו להעלאה ילדות חשמליות????‬
‫עזרה, בבקשה!! מישהו יודע מה זה?‬
‫אחד המתמחים מצא את זה. זה פורסם על ידי ילד מניגריה.‬
‫טונדה אוג'ו. ולוגר עם 12 עוקבים.‬
‫כל אחד עם סנאפצ'ט יכול לעשות את זה, נכון?‬
‫- זה פילטרים או משהו כזה? - אלוהים, זה נראה אמיתי כל כך.‬
‫ואת צריכה לראות את התגובות.‬
‫הן מלאות בילדות שאומרות שזה קורה להן.‬
‫או שהן ראו את זה בעבר. חשמל שיוצא מהידיים שלהן.‬
‫- כולן נערות? - ממה שראיתי, כן.‬
‫- שמענו משהו מהמושל דאנדון? - הוא היה בפגישות כל היום.‬
‫בלבולי מוח. זה מסע הבחירות לסנאט. הוא מגייס תרומות.‬
‫העוזרת שלו אמרה שיש לו הלילה אירוע התרמה פרטי באחוזה.‬
‫לעזאזל!‬
‫אני מניחה שאני נוסעת לאולימפיה המחורבנת ביום הנישואין המחורבן שלי.‬
‫תוכלי להתקשר לרוב ולומר לו שאני אאחר?‬
‫- בטח. תוכלי לעשות לי טובה? - בסדר, מרי פופינס. מה אלה?‬
‫למקרה שיהיו עיתונאים אצל דאנדון. קיבלנו משוב שלילי על נעלי העקב האלו.‬
‫- יקרות מדי. - נעלי העקב האלו?‬
‫ששילמתי בעבורן 800 דולר, כי אמרת שאני צריכה להיראות "שאפתנית יותר"?‬
‫אני מצטערת. הבסיס הפרוגרסיבי הוא הפכפך בדעותיו.‬
‫הן לא רעות כל כך.‬
‫בסדר.‬
‫- הן מכאיבות. - האיכות תואמת את המחיר.‬
‫את יודעת, המושל דאנדון נועל פרגמו בשווי אלף דולר.‬
‫אף אחד לא אומר כלום. מי שמוטרד מהנעליים שלי צריך למצוא לעצמו חיים.‬
‫איך היה המבחן בציוויליזציה? איך הלך לך?‬
‫- היה בסדר. - בסדר? רק בסדר?‬
‫- כן. - בסדר.‬
‫את מפוקסת, ג'וס?‬
‫הנה הקדמה מגניבה עד כמה אני נחמד‬
‫תגידי לאימא שלך, תגידי לאבא שלך שלחי מברק‬
‫אני כמו סוללת אנרג'ייזר כי אני מחזיק מעמד‬
‫החבר'ה שלי לא מטורפים כי אנחנו עמידים...‬
‫כן, כן.‬
‫אלוהים אדירים. זו המוזיקה שהקשבתי לה כשהייתי בגילך.‬
‫זה נראה לי מגניב כל כך בזמנו. אלוהים אדירים.‬
‫את צריכה להקשיב לזה מתישהו. אני חושב שזה ימצא חן בעינייך.‬
‫לא רק שהחבר'ה האלה היו מהנים, אלא הייתה להם מודעות חברתית.‬
‫הייתה להם מודעות לפני ש"מודעות" נהייתה קטע.‬
‫והסמפול? אלוהים... זה היה הכול. הם השתמשו במוזיקת עולם.‬
‫ג'ז. אני יודע שכולם מסמפלים עכשיו, אבל אז...‬
‫בסדר, אני מבין. אני אבא לא מגניב. אני פשוט אנהג ואשתוק.‬
‫לעזאזל!‬
‫מה זה, לעזאזל?‬
‫- לעזאזל, מותק. את בסדר? - אני בסדר.‬
‫מה זה היה, לעזאזל?‬
‫אני לא יודעת. חשמל סטטי או משהו כזה.‬
‫ג'וס, זה אותו הדבר שקרה עם המיקרוגל?‬
‫- ג'וס? - לא.‬
‫- את יכולה לספר. - לא.‬
‫אלוהים. אולי המערכת שלך פשוט ישנה, כמו המוזיקה המטופשת שלך.‬
‫ג'וס.‬
‫רייבינה, ססאטינה. ילדים גדולים, ילדות יפות. רייבינה, ססאטינה.‬
‫ילדים גדולים, ילדות יפות. רייבינה, ססאטינה. ילדים גדולים, ילדות יפות.‬
‫מאיפה היא הגיעה?‬
‫את בסדר?‬
‫- מה הבעיה? - היא לא מתניעה.‬
‫- אני יכולה לראות? - יש מישהו בדרך.‬
‫עוד גבר שממעיט בערכך. אין מה לראות כאן.‬
‫- לאן אתם נוסעים? - לבנק מזון.‬
‫שקט, מספרת לכולם את העניינים שלנו.‬
‫גדלתי בסביבת מכוניות. אבא שלי מכונאי.‬
‫יש לך כבלי התנעה בכיס האחורי?‬
‫כן, אולי.‬
‫- מאיפה הגעת לבד? - פספסתי את האוטובוס שלי.‬
‫יודעת מה תוכלי לעשות כדי לעזור לי?‬
‫תגידי לי אם כבל המצערת זז אם אני מתניע.‬
‫מוכנה?‬
‫- כלום? - נסה שוב.‬
‫שוב.‬
‫- היא קוסמת? - יש משהו?‬
‫- היא מכשפה. - שוב.‬
‫- בנות לא יכולות להיות קוסמות. - הן יכולות להיות כל דבר.‬
‫עוד פעם אחת.‬
‫מה עשית?‬
‫- אה! - אבא!‬
‫- לא, תירגעי. תנשמי. - היא שרפה אותה.‬
‫- אבא! - מה קורה?‬
‫- היא פגעה בי. - תתרחקי מהילדות שלי.‬
‫- היא הניחה את היד על המנוע החם. - תתרחקי מהבנות שלי.‬
‫- אל תיגע בי. - אבא! אבא!‬
‫לעזאזל.‬
‫- תיכנסו למכונית. - אבא. אבא.‬
‫את בסדר?‬
‫- אבא! אבא! - בסדר, בנות. זה בסדר.‬
‫זה מה שקורה כשאת לא מקשיבה לי.‬
‫היי.‬
‫לכל הרוחות. מה עשית? את לא יודעת לרכוב על אופניים מחורבנים?‬
‫ילדה קטנה וטיפשה. מה זה, לעזאזל?‬
‫- הוא מסתכל עלייך כל הזמן. - אולי בגלל שאת מסתכלת עליו.‬
‫- לכי לשם. - ממש לא.‬
‫למה? ממה את מפחדת?‬
‫הוא היה עם ברי דיאז. אני לא ברמה שלה.‬
‫ג'וס, בחייך. זה לא מופע "דיסני על הקרח". רק לכי...‬
‫תפסיקי. אלוהים.‬
‫לפני שבוע, החיים שלי היו ברמה של ארבע מתוך עשר.‬
‫- עכשיו הם בערך שבע. - שבע?‬
‫אנחנו יכולות לחשמל דברים.‬
‫אנחנו יכולות לפוצץ דברים. אחותי, שבע? לא. הם עשר.‬
‫הם עשר מחורבנים.‬
‫- מרגו. - דניאל.‬
‫- מאוחר. - התקשרו מהמשרד שלי. הרבה.‬
‫- תודה. - בואי ניכנס לחדר העבודה.‬
‫בטח.‬
‫כולם, זו ראש העיר מרגו קלירי-לופז.‬
‫- מצטערת על ההפרעה. - אתה בחוץ או שהיא בפנים?‬
‫הפסקה של חמש דקות. לא אתעכב הרבה.‬
‫אני לא מאמינה שבזמן כל הבלגן הזה אתה מארח ערב פוקר.‬
‫כן.‬
‫עם החבר'ה שמממנים את יוזמות הדיור ותוכניות ההשכלה שלך.‬
‫כך זה בפוליטיקה.‬
‫העסקאות שמשנות חיים מתקיימות לפעמים בשולחנות פוקר.‬
‫- קומבוצ'ה אלכוהולית? - כן, בטח. תודה.‬
‫תודה.‬
‫קיבלתי את ההודעות שלך והתכוונתי להתקשר אלייך על הבוקר.‬
‫- מה את צריכה ממני? - קודם כול, אני צריכה שתענה לטלפון.‬
‫- אנחנו במשבר. - יש הרבה שריפות שצריך לכבות.‬
‫חלקן שריפות אמיתיות, אבל "משבר" זו הגזמה.‬
‫בבקשה, אל תעשה את הקטע שלך ש"הכול תחת שליטה".‬
‫אני מבינה שאתה רוצה לנהל את הנראות שלך בבחירות...‬
‫זה לא קשור למסע הבחירות.‬
‫זה קשור לכך שאת מגיעה באמצע הלילה‬
‫בצעקות שהכול מתמוטט. נחשי מה.‬
‫הכול מתמוטט כל הזמן. כי זו משמעות השלטון.‬
‫איך אעזור לך לבצע את זה בדרך יעילה יותר?‬
‫נגמר התקציב לשירותי החירום. צריך מימון חירום.‬
‫יש משהו נוסף?‬
‫בסדר.‬
‫אראה לך משהו ואני יודעת שזה נראה מטורף, בסדר?‬
‫אבל רק תסתכל על זה. רק תצפה.‬
‫אני חושבת שכל מה שקורה יכול להיות קשור למה שזה לא יהיה.‬
‫- מרגו... - אני יודעת, אני יודעת.‬
‫זה סרטון ב"יוזר".‬
‫כן, וזה הדבר היחיד שהגיוני עם כל הדיווחים שאנחנו מקבלים.‬
‫- את נראית לחוצה. - אני באמת לחוצה. העיר שלי עולה באש.‬
‫- היום יום הנישואין שלך, נכון? - כן.‬
‫- כמה זמן? - עשרים שנה.‬
‫זה מרשים. קשה למצוא איזון כזה בפוליטיקה.‬
‫יהיה לי צוות שיבדוק את העניין, בשקט,‬
‫ובזמן שזה יקרה, את תמתיני בסבלנות ובשקט.‬
‫בינתיים, אעביר לך את המימון שאת צריכה.‬
‫תודה.‬
‫אבל, מרגו, אני אומר את זה כאחד שאכפת לו ממך ומהקריירה שלך...‬
‫תירגעי. לכי הביתה. תבלי עם בעלך.‬
‫בסדר. אתה צודק.‬
‫- תודה. - היי. אין בעיה.‬
‫כשעושים את זה זמן רב, כמוני, לומדים לא להתרגש כל כך.‬
‫- לא לעשות מה? - את יודעת למה אני מתכוון.‬
‫כן. כן. אני יודעת בדיוק למה אתה מתכוון.‬
‫לעזאזל.‬
‫אלו השאריות מהמסעדה התאילנדית.‬
‫זו הייתה התראה מאוחרת, מותק. אני מצטער.‬
‫אפילו שמרתי לנו שולחן במסעדה הצרפתית שלנו. באמת.‬
‫אני גוועת ברעב, וזה נהדר ממש. תודה רבה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אל תדאגי, מותק. ממילא אוכל צרפתי עושה לי גזים.‬
‫- מאיפה הבאת את הפרחים האלה? - מהערוגה של השכן, ליד תיבת הדואר.‬
‫החתול שלהם היה מחרבן בארגז החול של הילדים. זה די הוגן.‬
‫נכון. בדיוק.‬
‫- לעזאזל. מה קרה? - מסתבר שהאינטרנט שונא את הנעליים שלי.‬
‫- ואת הפנים שלי. - אל תיגעי בזה. אני אטפל בזה.‬
‫איך היה היום שלך? קרה משהו מהנה או מעניין?‬
‫לא. לא. לא. אני לא רוצה לדבר על היום שלי.‬
‫בסדר. אז על מה את רוצה לדבר?‬
‫על טיפוח שיער הערווה שלך. כן, בוא נדבר על זה, ד"ר לופז.‬
‫בסדר. בסדר, מתוקה קטנה.‬
‫בבקשה.‬
‫לא. יודעת מה? אנחנו נדבר על היום שלך.‬
‫לא. אני לא רוצה. למה אנחנו חייבים לדבר על היום שלי?‬
‫גם כשאת מנסה לעשות את הדבר החמוד עם הקול שלך,‬
‫אני רואה שקרה משהו, בסדר?‬
‫ואת שומרת את זה בבטן.‬
‫אם לא תוציאי את זה,‬
‫זה יתפרץ ויהרוס לנו את הערב. בסדר?‬
‫מצטער. מצטער. הייתה אצלי מטופלת היום.‬
‫נערה מסכנה. היא הייתה מלאת זעם. זה היה מטורף.‬
‫נתנו לה תרופות עד למצב של חוסר הכרה, והיא עדיין רתחה מזעם.‬
‫אני לא יודע.‬
‫כל העולם נראה רותח מזעם בימים אלה.‬
‫בגלל זה את צריכה להוציא קיטור. בסדר?‬
‫אני לא יכולה. גם אם הפנים שלי ייראו כועסות מדי אפילו לשנייה אחת,‬
‫אני רגשנית, חסרת היגיון, היסטרית וממש לא מיועדת להיבחר מחדש.‬
‫שטויות. זה המרחב שלנו,‬
‫ואני בעלך. אני אומר שאת יכולה לכעוס כאן, בסדר?‬
‫אז בואי נוציא את הזעם. קדימה. תכעסי, לעזאזל.‬
‫בסדר.‬
‫יש בלגן בעיר הזו. אני מדברת על בלגן רציני, בסדר?‬
‫ובינתיים, בעידן הטלפונים הסלולריים והודעות טקסט,‬
‫ודוא"ל ופנוגרם,‬
‫הייתי צריכה לנסוע לאולימפיה המחורבנת כדי לקבל את תשומת הלב שלו לשתי דקות.‬
‫- ואז, יודע מה הוא אמר לי? - לא. מה?‬
‫הוא אמר לי לא להתרגש כל כך.‬
‫לא מוצא חן בעיניי שהוא מדבר על הרגשות של אשתי.‬
‫- רוצה לכסח אותו? - רגע. לא כיסחת אותו?‬
‫- הלוואי. יכולתי לנצח אותו. - אני יודע.‬
‫מה אמרת? כי אני יודע שאמרת משהו.‬
‫כלום, כי אני אישה בפוליטיקה והוא יכול לרדת עליי כל היום,‬
‫- ואני צריכה לקבל את זה בחינניות. - הוא מאוים ממך, בסדר?‬
‫כי את כשירה יותר ומתאימה יותר ממנו,‬
‫אז הוא חייב להקטין אותך ולהשתיק אותך.‬
‫- אבל את לא תיתני לו לנצח. - הוא כבר ניצח‬
‫כי כל מה שרציתי הערב זה לאכול ארוחה טובה ולהזדיין עם בעלי.‬
‫בסדר, אל תזוזי.‬
‫- מה אתה... - חכי. אל...‬
‫קחי.‬
‫מה זה? זו כאילו...‬
‫זו מתנה? או...‬
‫זו מתנת החתונה מהאימא המשוגעת שלך.‬
‫שברי אותה. כן, קדימה.‬
‫רסקי אותה. אני רציני.‬
‫אלוהים... אלוהים אדירים. זה הרגיש טוב ממש.‬
‫כן? זה הרגיש טוב?‬
‫- בסדר. אני עושה את זה שוב. - לא, לא, לא.‬
‫אביא את צלחות הגיבוי מאיקאה, בסדר? לא, לא.‬
‫- תזדרז. - את מטורפת. אני מת על זה.‬
‫שריפות ענק ממשיכות להשתולל ברחבי העולם,‬
‫שורפות פארקים, עסקים, בתים ובתי ספר.‬
‫במקרים רבים, עובדי ציבור גילו קשר מדאיג.‬
‫נערות, כמה מהן בנות 12, נראה שאחראיות לכך.‬
‫האם אלו מעשי הצתה מכוונים?‬
‫אתגר הצתות אש ברשתות החברתיות שהשתבש בצורה נוראית?‬
‫מכבי האש ההמומים‬
‫ברחבי העולם נלחמים בלהבות ומחפשים תשובות.‬
‫בקרפתיה, הנשיא מוסקלב הכריז על הנשים הצעירות האלו כטרוריסטיות‬
‫ואיים כי יוטל על המציתות עונש מוות.‬
‫הן רק נערות, ויקטור. נערות טיפשות שעושות מעשי קונדס.‬
‫בוודאי אתה צריך לדאוג לדברים חשובים יותר.‬
‫את רומזת שאני לא יודע מה קורה במדינה המחורבנת שלי?‬
‫אזורים רבים נותרו ללא חשמל לילה שני ברציפות.‬
‫עסקים סגרו את דלתותיהם‬
‫ומשפחות רבות נשארו בבתים, מצטופפות יחד לאור נרות.‬
‫אפילו פנסי הרחוב לא עובדים, מכניסים ערים שלמות לחשיכה מוחלטת.‬
‫בינתיים בג'ינז'ו שבסין,‬
‫במפעל שמייצר טלפונים סלולריים דיווחו על מיליוני דולרים‬
‫של סחורה שניזוקה משרפות חשמל.‬
‫מה?‬
‫מבקרת עבורך, גברת מוסקלב.‬
‫אימא שלך.‬
‫מסריח מחרא בחוץ.‬
‫את לא יכולה להיות שאפתנית ככה בראיונות. הם לא יאהבו אותך.‬
‫את צריכה להיות אסירת תודה. מופתעת שהם הבחינו בך בכלל.‬
‫אבל אני הטובה ביותר. זו הסיבה שהם ראיינו אותי.‬
‫אלוהים אדירים! את מקשיבה לי בכלל?‬
‫אל תיקחי הרבה כל כך. אחותך צריכה להתאמן.‬
‫תפגיני קצת ענווה. את כבר לא ילדה.‬
‫- אני לא עובדת... - אנחנו...‬
‫זה לא קשור אליך.‬
‫אנחנו לא עובדים בשלוש עבודות, כל אחד מאיתנו, בשעות הגרועות האלה,‬
‫כדי לשלם על האימונים שלך כדי שתהרסי את זה עם השחצנות שלך.‬
‫לא תוכלי לעשות גלגלון אם תאכלי את כל זה.‬
‫בסדר. בסדר. אני מבינה. לא להיות שאפתנית.‬
‫לא. לא.‬
‫כמובן, תהיי שאפתנית. כמובן.‬
‫את חייבת להיות שאפתנית,‬
‫אבל אסור לך להראות להם שאת שאפתנית.‬
‫הם לא יאהבו את זה. את צריכה להיות ילדה קטנה ומתוקה.‬
‫מיטה.‬
‫עשית ניתוח פלסטי.‬
‫כלבה מגונדרת.‬
‫את מתכוונת להציע לי משהו?‬
‫- את אכזרית. - למדתי מהטובה ביותר.‬
‫אבא שלך מת. הוא מת והוא השאיר אותי בלי כלום.‬
‫אין מה לאכול בבית.‬
‫החיים קשים עכשיו. אין עבודה.‬
‫אין לי ממה לחיות.‬
‫בקושי אכלתי במשך שלושה שבועות. אין לי איפה להתקלח.‬
‫והבהונות הקלובות.‬
‫תראי את הבהונות הקלובות המחורבנות שלי.‬
‫תרחיקי אותן.‬
‫לכל הרוחות.‬
‫הגעתי לקבל את מה שמגיע לי!‬
‫נכון.‬
‫אבא מת?‬
‫הלב שלו?‬
‫השתייה.‬
‫ואף אחת מהבנות שלו לא הייתה בהלוויה.‬
‫עשיתי הכול לבד.‬
‫שמעת מזויה?‬
‫עדיין כלום. כל השנים האלה.‬
‫אני יודעת שהחזירה את התכשיטים הזולים שניסית לשלוח לה.‬
‫נותרו לך רגשות למשפחה שלך. ידעתי את זה.‬
‫- את צריכה ללכת. - אבל הרגע הגעתי.‬
‫את צריכה לעזוב. רוסלאן!‬
‫טטיאנה. טטיאנה, למען השם, אני נואשת.‬
‫תרשי לי להישאר כאן, לנוח רגע.‬
‫אעזור לך כפי שעזרת לי לפני הרבה שנים.‬
‫תודה.‬
‫כלומר בכלל לא.‬
‫בואי, בואי.‬
‫איך את יכולה לומר את זה? תראי מה יש לך!‬
‫את חושבת שלא שילמתי על זה?‬
‫תלווה אותה החוצה.‬
‫את לא נפרדת ממני לשלום, אימא?‬
‫האף החדש שלך נראה גרוע.‬
‫רוסלאן, זרוק את העוגות.‬
‫יש לי את זה, אבא.‬
‫אני מסוגלת לזה.‬
‫ראיתי את הבנות האחרות.‬
‫אני אומרת לך, זה לא אותו הדבר. יש לי כמויות מטורפות מזה.‬
‫למה זה קורה לי?‬
‫למה?‬
‫למה? למה?‬
‫למה?‬
‫כי העולם זקוק למהפכה,‬
‫ואת תהיי הקול שלה.‬
‫עתיד טוב יותר מונח בידיים שלך.‬
‫המטוס הזה בוער?‬
‫אלוהים, מה זה?‬
‫אתם עדיין צופים?‬
‫זאת הלן. היא לא הייתה מתקשרת אם זה לא היה חשוב.‬
‫בסדר.‬
‫הלו?‬
‫מה?‬
‫תרגום כתוביות: צחי טולדו‬
‫מנחה קריאייטיב עמי מנדלמן‬