Rör dig inte!
Hur är det med dig?
Jag är livrädd.
I samma stund som vi sitter här, är han där ute
och gömmer Elias kropp någonstans.
BROTTSPLATS-ENHET
De hittar kroppen imorgon bitti.
Rättsläkaren hittar lappen,
och sedan, någon gång under dagen,
skickar de kavalleriet.
Rör dig inte!
Jag slår honom med kannan. Jag hugger honom.
Och polisen skjuter skallen av honom.
Okej.
Eller så håller han på att dumpa kroppen just nu
och medan han rullar ut den ur filten trillar mitt meddelande ut ur Elias mun.
Sen...
Vad har du tänkt göra om det händer?
Om han kör ner en kniv i halsen på mig?
Jag vet inte, dö så snabbt som möjligt.
Men dina händer är inte bundna, eller hur?
Jag har precis tryckt ner en lapp i halsen på en stackars död kille.
Det var ganska smart.
Ledsen att jag inte använde mina färdig- heter som medelmåttig highschool-brottare
för att slå ihjäl en galen mördare.
Dra åt helvete, Charlie. Jag blev gammal.
Du har nämnt din ålder och hur svag du är flera gånger redan.
Det är ganska relevant.
Jag håller med. Vi borde prata om det.
Om inte annat är det förmodligen det mest intressanta fall du någonsin haft.
Jag kan skriva en bok om det.
Sams behandling. Där har vi titeln.
Har du någonsin hört talas om Kenny Chesney?
Nej.
Han är en country western-sångare.
Sam är väldigt fäst vid honom.
Går ofta på hans konserter.
Ingår i en grupp av fans, tror jag.
En alternativ, social värld. Verklig, men ändå inte,
där han kan vara som alla andra.
Jag hade en dröm nyligen.
Jag var i ett koncentrationsläger.
Auschwitz, tror jag.
Jag gick in i baracken,
där ett par judar höll på att recitera kaddish-bönen.
Ortodoxa, iklädda allt det där.
Okej.
Så, jag är jude.
Instängd i en källare med en mördare.
En mördare som själv ville recitera den där jävla kaddish-bönen.
Jag saknar min fru. Ortodoxa Ezra.
Det hela är ganska uppenbart.
Ibland när man har sådana drömmar,
handlar det inte så mycket om hur man tolkar dem,
utan mer om vad man ska göra med dem.
Tänker du säga att jag behöver slåss igen?
Jag har fattat grejen.
Nej.
Vad då, då?
Jobbet.
Jobbet du alltid gjort.
Sök inom dig, Alan. Kom igen.
Vill du inte bli fri från alla slöjor?
De gör dig ingen nytta här nere.
Jag kan inte.
Det kan du.
Vad är poängen? Beth är död.
Ezra är med i någon jävla religiös sekt
och hatar mig.
Jag är förmodligen död imorgon.
Så, vad vill du göra med din sista dag?
Du är vuxen. Du gör dina egna val.
Du tänker gå med i en sekt.
Jag tror inte att ni har en genuin relation med Gud.
Vad håller du på med?
Jag försökte recitera kaddish-bönen för min fru.
Jag kan inte... Jag kommer inte ihåg orden.
Jag vill prata med dig.
Det har varit en lång dag och natt.
Jag är utmattad.
Ingen jaktkniv i halsen?
Inte än.
Det är skönt att leva.
Svartsjuk?
Är du redo?
Jag är för orolig just nu.
Kroppen, lappen, väntan.
Kom igen, era jävlar.
Hej!
Mr Buchella.
Vänta, jag minns dig.
-Ja, jag är Sam. -Ja, just det.
-Sam Fortner. -Ja.
Visst. Sam.
Jag visste inte om du fortfarande jobbade här.
Jag håller fortfarande igång.
Du, minns du
när mr Schube skrek och vrålade på klassen,
och han kastade en stol som nästan träffade Cindy Perez,
och sen kom du in och bad att få prata med honom?
Sen kom han tillbaka efter att du pratat med honom,
och bad om ursäkt?
Ja. Ja, det gör jag.
Han kom inte tillbaka året efter. Fick du honom sparkad?
Ja. Ja, det gjorde jag.
Det var trevligt att se dig, Sam.
Jag måste hämta min fru.
Jag gillar inte mitt liv.
Det är som om det inte fungerar.
Och jag kan inte...
Det fungerar bara inte, och jag är... jag är inte lycklig.
Jag... Jag vet inte hur man...
Visste du att det här skulle hända?
Du som känt mig, när jag... när jag var liten?
Nej. Nej, inte direkt.
Jag är ledsen att höra det.
Jag visste att du var lite annorlunda.
Du hade det inte lätt.
Men man hoppas alltid att saker och ting ska vända.
Kan du bli min terapeut?
Vill du ha rådgivning?
Jag vet inte.
Jag har haft några klienter utanför skolan genom åren.
Men de var alltid nuvarande elever, men en före detta elev?
Kanske.
Låt mig tänka på det, Sam.
Jag...
Jag måste verkligen åka och hämta min fru.
Här är mitt nummer, ring mig om några dagar.
Okej.
Mr Buchella.
Vad tycker du om att någon bor tillsammans med sin terapeut?
Kan det hjälpa?
Det är ingen bra idé.
Okej, allihop. Vi ses.
Hur mår ni?
Bra. Bättre nu.
-Är ni törstiga? -Ja.
-Hej. -Hej.
Hallå?
Hej.
Tyckte du någonsin att det var något fel på mig?
Vad menar du?
Jag vet inte, bara något...
Något som verkade fel?
Eller annorlunda?
Du var min make, Sam, och sedan gjorde vi slut.
Jag tror att det fanns massor av saker som gick fel med dig.
Hela ditt liv kretsar kring mat.
Jag var aldrig säker på att du älskade mig.
Jag visste att du älskade mig,
men jag menar, älskade på riktigt.
Men överlag visste jag
att du var en bra kille.
Okej. Hejdå.
Är du redo nu?
JAG ÄLSKAR DIG ZAYDE ZAYDE OCH JAG
Hans jävla svärfar, Chaim,
sitter där och sätter stämplar på kuvert och lådor hela dagen
såvida han inte läser sin Talmud.
Ezra har valt det här löjliga livet.
Han har lämnat oss alla bakom sig.
Hela familjen, hans svärföräldrar.
De är ständigt på besök. De hjälper till med barnen,
och ser till dem.
Det är som om de alla bor tillsammans i shtetl.
Närhelst vi besökte dem,
kände vi oss som andra klassens medborgare.
På något sätt var vi aldrig judiska nog.
Beth ägnade hela sitt liv och sin karriär åt judendom,
liberal judendom,
men ändå var hon inte judisk nog.
Och vi log och log och log.
När hon blev sjuk,
kunde han fortfarande inte komma över det.
Alltid tvungen att ha sista ordet.
Hon låg där i sängen,
och hade så ont, med saliv som rann ur munnen på henne.
Hon ville dö på sina villkor. Omgiven av sin familj.
Vi hade pillren,
allt var klart.
Och vet du vad jäveln, den lilla jäveln, sa till mig?
Det är olagligt.
Inte bara strider det mot Gud, men mot lagen.
Som om vi var kriminella.
Och han ville inte ha någon del i det.
Dömande.
Den dagen, den sista dagen.
Hon låg där. Han höll ett heligt tal
och sen försvann han ut ur huset
och jag följde efter honom, mest för att prata med honom,
försöka få honom att gå tillbaka igen.
"Gör ingenting du kommer att ångra
"för resten av livet."
Han svarade med ett raseriutbrott.
Jag förstod honom aldrig.
Jag var aldrig där för honom.
Jag behandlade honom illa ända sedan han blev ortodox.
Jag sa fel saker till rabbinen på hans sons bris.
Jag donerade inte tillräckligt
till hans jävla yeshiva i Israel.
En gång sa jag att hans fru gjorde den bästa kosherbiffen
jag någonsin smakat. Vad sägs om det?
Jag berömde hans fru!
Jag förstår att han var ledsen.
Han stod upp mot sin mamma hela sitt liv.
Jag stöder naturligtvis det. Jag förstår.
Och hans mamma...
det fanns mycket att stå upp emot.
Mycket att individualisera.
Men vid något lag måste man lägga ner.
Man måste växa upp.
Det låter som om,
alla de känslor och den smärta som kretsade kring Beths död,
gjorde det svårt för Ezra.
Dig också.
Men vi vet att sånt här går över.
Det gick inte över.
Den dagen ville Beth dö omgiven av sin familj
och han var tvungen att förstöra allt.
Han kämpade med att bearbeta smärtan efter sin mammas död. Okej.
Men han har alltid varit så där.
Han stänger ute alla och kan bara se saker och ting från sitt eget perspektiv.
Inte konstigt att han blev ortodox!
Jag har sträckt ut handen om och om igen.
Ingenting.
Jag vet att sorg kan göra så här, men...
Jag tänker skriva ut bönen du inte kan komma ihåg.
Från internet.
Jag uppskattar verkligen det.
Och jag vill att du ska veta att
det är empati i praktiken. Det är det.
Du satte dig in i min situation och förstod vad jag behövde,
och du gjorde det för min skull.
Ja, jag bara...
Fortsätt.
Jag mår inte så bra.
Vilken typ av printer är det?
Hewlett-Packard.
Sam, det har varit en svår dag.
Utmattande, förmodligen.
Men jag vill prata med dig om vad som kommer att hända
när de hittar Elias kropp.
Det kommer säkert att vara på nyheterna där du kan se det,
och du kommer att uppleva en massa komplicerade känslor.
Jag vill inte säga vilka,
det är upp till dig att göra det.
Men jag vill bara att du ska vara förberedd
på en blandning av känslor
som jag kommer hjälpa dig att bearbeta.
Det kommer inte att vara på nyheterna, dr Strauss.
Jag gjorde inte som du sa.
Jag tänkte göra det.
Jag hade valt en bra plats
där de skulle kunna hitta honom.
Jag var nästan där när en lastbil stannade bredvid mig vid ett trafikljus.
Jag kunde se föraren
medan han tittade ner på min pickup, där, du vet...
kroppen låg insvept. Och jag bara...
Och jag tänkte att
om det är på nyheterna imorgon,
så kanske föraren minns att han sett något, minns min pickup...
Så... Jag gjorde det inte.
Jag vet att det inte var empatiskt.
Vad gjorde du med honom?
Jag gömde honom någonstans.
Ingen kommer att hitta honom.
Hur uttalar du det? Kaddish?
Kaddish.
Kan jag få höra dig säga den?
Det är privat.
Den sörjandes Kaddish
Översättning: Ellinor Ledger