Frys!
Hvordan har du det?
Jeg er vettskremt.
Han er der ute akkurat nå,
og putter Elias sitt lik et sted.
ÅSTEDSGRANSKING
De finner den en gang i morgen tidlig.
Rettsmedisiner finner lappen,
og så, en gang i morgen,
kommer kavaleriet.
Frys!
Jeg slo ham med muggen. Stikker ham.
Og så skyter politiet hodet av skuldrene på ham.
Greit.
Eller så er han der ute nå og dumper liket,
og mens han ruller det ut av teppet, faller lappen min ut av munnen hans.
Så...
Hvis det skjer, hva skal du gjøre?
Hvis han skyver en kniv ned i strupen på meg?
Jeg vet ikke, dø så fort som mulig.
Vel, hendene dine er ikke bundet, er de?
Jeg skjøv nettopp et papir ned i halsen på en stakkars død fyr.
Det var ganske bra.
Jeg beklager at jeg ikke brukte evnene mine som bryter på videregående
til å slå en gal morder i hjel.
Faen ta deg, Charlie. Jeg ble gammel.
Du har nevnt din alderdom og svakhet flere ganger allerede.
Det er ganske relevant.
Jeg er enig. Vi burde snakke om det.
Om ikke annet, er det sannsynligvis den mest interessante saken du har hatt.
Jeg skal skrive en bok.
Sams Behandling. Der har jeg tittelen.
Har du noen gang hørt om Kenny Chesney?
Nei.
Han er en country western-sanger.
Sam er veldig hengiven til ham.
Går mye på konsertene hans.
Har et fellesskap av andre fans.
Alternativ sosial verden. Ekte, men ikke egentlig.
Et sted han kan være som alle andre.
Jeg hadde akkurat denne drømmen.
Jeg var i en konsentrasjonsleir.
Auschwitz, tror jeg.
Jeg gikk inn i brakkene.
Disse jødene resiterte kaddisjen.
Ortodokse, med alt på.
Greit.
Så jeg er jøde.
Jeg er fanget i kjelleren med en morder.
En morder som ønsket å resitere den jævla kaddisjen selv.
Jeg savner kona mi. Ortodokse Ezra.
Det hele er ganske åpenbart.
Noen ganger med en åpenbar drøm,
er spørsmålet mindre tolkningen
og mer hva skal du gjøre med det.
Skal du fortelle at jeg må kjempe igjen?
Jeg skjønte poenget.
Nei.
Hva er det du sier, da?
Arbeidet.
Arbeidet du alltid har gjort.
Se på deg selv, Alan. Kom igjen.
Vil du ikke ta av deg slørene?
De gjør deg ikke noe godt her nede.
Jeg kan ikke.
Jo, det kan du.
Hva er poenget? Beth er død.
Ezra er i en jævla religiøs kult
og hater meg.
Jeg er sannsynligvis død i morgen.
Så, hva vil du gjøre med dagen du har igjen?
Du er voksen. Du tar dine egne valg.
Du blir med i en kult.
Vel, jeg tror ikke du har et autentisk forhold til Gud.
Hva gjør du?
Jeg prøvde å resitere Kaddisjen for min kone.
Jeg kan ikke... Jeg husker ikke ordene.
Jeg vil snakke med deg.
Det har vært en lang dag og natt.
Jeg er utslitt.
Ingen jaktkniv i strupen?
Ikke ennå.
Det er godt å være i live.
Sjalu?
Er du klar?
Jeg er for engstelig akkurat nå.
Kroppen, lappen, venter.
Kom igjen, jævler.
Hei.
Mr. Buchella.
Vent, jeg husker deg.
-Ja, jeg er Sam. -Stemmer.
-Sam Fortner. -Riktig.
Stemmer. Sam.
Jeg visste ikke om du fortsatt var her.
Vel, her er jeg.
Hei, husker du
da Mr. Schube ropte og skrek i klassen,
og han kastet stolen og traff nesten Cindy Perez,
og så kom du inn og ba om å få snakke med ham i gangen?
Og så kom han tilbake etter at du snakket med ham,
og han sa at han var lei seg?
Ja, det gjør jeg.
Han kom ikke tilbake neste år. Fikk du ham sparket?
Ja, det gjorde jeg.
Det var godt å se deg, Sam.
Jeg må hente kona mi.
Jeg synes ikke at livet mitt er bra.
Det er som om det ikke fungerer.
Og jeg kan ikke...
Det går bare ikke, jeg er ikke fornøyd,
Jeg vet ikke hvordan...
Visste du at dette kom til å skje?
Fra hvordan jeg var da jeg var liten?
Nei, egentlig ikke.
Det er trist å høre.
Jeg visste at du var annerledes.
Du hadde det vanskelig.
Men du håper alltid at ting skulle snu.
Kan du bli min terapeut?
Leter du etter rådgivning?
Jeg vet ikke.
Jeg har hatt noen kunder utenfor skolen. Gjennom årene.
Men de var alltid nåværende studenter, men en tidligere student?
Kanskje.
La meg tenke på det.
Jeg...
Jeg må virkelig hente kona mi.
Her er nummeret mitt, ring meg om noen dager.
Ja.
Hei, Mr. Buchella.
Hva synes du om noen som bor sammen med terapeuten sin?
Kunne det hjelpe?
Det ville ikke vært noen god idé.
Greit, folkens. Vi sees.
Hvordan går det?
Bra. Bedre nå.
-Er dere tørste? -Ja.
-Hei. -Hei.
Hallo?
Hei.
Trodde du noen gang at det var noe galt med meg?
Hvordan da?
Jeg aner ikke, bare noe...
Noe som virket litt feil?
Eller litt annerledes?
Du var mannen min, Sam, og så slo vi opp.
Jeg tror det var alle slags ting galt med deg.
Hele livet ditt dreier seg om mat.
Jeg var aldri sikker på at du elsket meg.
Jeg visste jo at du elsket meg,
men jeg mener liksom, "elsket" elsket.
Men når alt kommer til alt...
...vet jeg at du er en fin fyr.
Greit. Ha det bra.
Er du klar?
JEG ELSKER DEG ZAYDE ZAYDE OG MEG
Svigerfaren hans, Chaim,
som sitter der og putter frimerker på konvolutter og esker hele dagen
når han ikke leser Talmud.
Ezra har valgt dette latterlige livet.
Og har etterlatt oss alle.
Hele der familien, svigerfamilien?
De er i huset hans konstant. Hjelper med barna,
venter på dem på tå hev.
Det er som om i de alle bor sammen i shetlen.
Hver gang vi besøkte dem,
var vi som annenrangs borgere.
Vi var ikke jødiske nok.
Beth, som viet sitt liv og sin karriere til jødedommen,
til liberal jødedom,
men likevel var hun bare ikke jødisk nok.
Og vi smilte og smilte og smilte.
Da hun ble syk
kunne han fortsatt ikke ta seg sammen.
Han måtte alltid ha det siste ordet.
Hun lå der i sengen,
i så mye smerte, spyttet kom ut av munnen hennes.
Hun ønsker dø på sine premisser. Med familien rundt seg.
Vi har skaffet pillene,
alt er klappet og klart.
Og vet du hva jævelen, den lille jævelen sa til meg?
"Det er ulovlig."
Ikke bare at det er mot Gud, men det er ulovlig.
Som om vi faktisk er kriminelle.
Og han vil ikke ha noen del av det.
Dømmende.
Den dagen, den aller siste dagen,
så ligger hun der. Han holder denne overlegne talen
og går ut av huset
og jeg går etter ham, mest for å snakke med ham,
prøve å få ham til å komme inn igjen.
"Ikke gjør noe du kommer til å angre på at du gjorde
"for resten av livet."
Og jeg får tilbake kjeft.
Jeg har aldri forstått ham.
Jeg var aldri der for ham.
Jeg har mishandlet ham helt siden han ble ortodoks.
Jeg sa feil ting til rabbineren på sønnens bris.
Jeg ga ikke en stor nok donasjon
til hans jævla yeshiva i Israel.
Jeg sa en gang at hans kone lagde den beste kosher-biffen
som jeg noen gang hadde hatt. Hva med det?
Jeg roste kona hans!
Jeg skjønner at han hadde det vondt.
Hele livet hans var et opprør mot moren.
Jeg støtter opprør, så klart. Jeg forstår.
Og moren hans...
...det var mye å gjøre opprør mot.
Mye individualisering å gjøre.
Men på et visst tidspunkt må du komme tilbake.
Du må vokse opp.
Vel, det høres ut som om
at med alle følelsene og smertene rundt Beth sin død,
så traff Ezra et dårlig sted.
Det gjorde du også.
Men vi vet at det går over.
Det gikk ikke over.
Den dagen ønsket Beth å dø med familien rundt seg,
og han måtte ha dette raserianfallet.
Han slet med å bearbeide smerten etter morens død. Greit.
Men han har alltid vært sånn.
Han graver seg inn og kan ikke se noen annen måte enn måten han ser ting på!
Ikke rart han ble ortodoks!
Jeg har nådd ut igjen og igjen.
Ingenting.
Jeg vet at sorg kan gjøre dette, men...
Jeg skal skrive ut den bønnen du ikke kan huske.
Fra Internettet.
Det setter jeg virkelig pris på.
Og jeg vil at du skal vite
at det er empati. Det er akkurat det.
Du satte deg i mine sko, du så hva jeg trengte,
og du gjorde det for meg.
Ja, jeg bare...
Bare hva?
Fortsett.
Jeg føler meg ikke bra.
Hva slags skriver er det?
Hewlett-Packard.
Sam, det har vært en vanskelig dag.
Utmattende, sannsynligvis.
Men jeg vil snakke med deg om hva som kommer til å skje
når de finner kroppen til Elias.
Jeg er sikker på at det kommer på nyhetene og du vil se det,
og du kommer til å ha mange kompliserte følelser.
Jeg vil ikke fortelle deg hva disse følelsene vil være,
du må fortelle meg det.
Men jeg vil bare at du skal være forberedt
på å ha en blanding av følelser
som jeg skal hjelpe med å jobbe igjennom.
Det vil ikke være på nyhetene, dr. Strauss.
Jeg gjorde ikke det du ba meg gjøre.
Jeg var på vei til å gjøre det.
Jeg hadde valgt et godt sted
hvor de ville finne ham,
men jeg var nesten der, og en lastebil havner ved meg ved et stopplys.
Og jeg kan se sjåføren
bare ser ned i bak i pickupen min der, du vet...
...liket var pakket inn. Og jeg bare...
Jeg tenkte bare,
hvis dette er på nyhetene i morgen,
og den sjåføren husker noe, husker pickupen min...
Så jeg gjorde det ikke.
Jeg vet at det ikke var empatisk.
Hva gjorde du med ham?
Jeg la det et sted.
Ingen vil finne det.
Hvordan uttaler du det? Kaddisj?
Kaddisj.
Kan jeg høre deg si det?
Det er privat.
De Sørgendes Kaddisj
Norske tekster: Nor Iben Narten