Tanácstalan vagyok, Sam.
Tudom, anya.
Tegnap majdnem kihívtam a rendőröket.
A kezemben volt a telefon.
Sajnálom.
Sam.
Ne add fel a terápiát!
Ne!
Úristen!
Helló, Charlie!
Visszajöttél.
Vészhelyzet van.
Azt látom.
Én…
Próbálom tartani magam előtte.
Normálisnak tűnni,
uralkodni magamon.
Ha így lát engem,
amikor ilyen…
Mély levegő!
Még egyszer!
Beth jön mindig ezzel a tetves mély levegővel.
Nem megy.
Beszélnünk kéne Samről.
Megfojtott valakit a szemem láttára!
Szerintem fontos megjegyezni,
hogy téged választott a közös munkára.
Mit tudok én a pszichopátiáról?
-Erre nem vagyok kiképezve. -Egyikünk sincs.
Charlie, kell egy terv.
Kell egy terv. Olyan vagyok, mint egy másodéves, sötétben tapogatózom.
Meg kell találnod a módját, hogy túléld ezt.
Akármilyen őrülten hangzik,
szerintem van benne lelkiismeret.
Egy pici, kicsiny lelkiismeret.
Lehetséges, igaz, Charlie?
Az azt jelenti, hogy van benne valamennyi empátia.
Koncentrálj erre!
Minden páciensemmel dolgozunk az empátián,
de még sosem kellett a nulláról kezdenem.
-A semmiről. -Igen.
Mi több, Sam irányít.
Nincs előtte tekintélyem.
Bla-bla-bla.
Segítened kell.
Ha nem oldom meg ezt, meg fog fojtani,
és én kerülök abba a sírba.
Vagy a következőbe.
Tudom, hogy őrültség,
de kezdtem kapcsolatot teremteni vele.
Vagyis azt hittem.
Persze, szeressük a pácienseinket, de őt? Egy szociopatát?
Régen sokszor beszéltük, hogy ne ragaszkodjunk a kategóriákhoz.
Igaz. Széles a spektrum.
Talán eltolhatnám egy irányba ezen a spektrumon,
vagy csak ámítom magam.
Milyen volt a temetés?
Nehéz nap volt.
A gyász nehéz.
Még sosem voltam zsidó temetésen.
A temetés az temetés.
De itt most többet énekeltek a szokásosnál.
Belőlem is olyan fickó lett, aki a pincéjébe temet másokat.
Kösz, doki.
Maga jön.
Álljon fel!
Menjen oda!
Meg ne mozduljon!
Menjen!
Tartsa a távolságot!
Gyerünk!
Élesebb szögben csinálja!
Jó.
Folytassa!
Egész életemben az foglalkoztatott,
azt próbáltam megfejteni, ki vagyok én,
hogy segíthessek másoknak jobban megérteni magukat,
hogy jobb kapcsolataik lehessenek. És most nézz csak rám!
A fiam alig beszél velem.
Azt hiszem, szükségem van pár hétre,
mielőtt újra kiállok egy gyerekekkel teli teremben. Nem bánod?
Dehogy.
FELVONULÁS A RADIKÁLIS CIONIZMUS ELLEN STRATTON ST PARK, SZOMBAT, 11/02 11:00
Mondd el, hogy érzed most magad!
Lássuk csak!
A halott terapeutámmal beszélek, tehát disszociatív vagyok.
Ezen kívül Beth meghalt,
Ezra gyűlöl engem,
és elrabolt egy sorozatgyilkos, szóval…
Miért nézed azt folyton?
Arról fantáziálok, hogy fejbe verem vele.
Miért nem teszed meg?
Üssem le egy kancsóval?
Mert nem akarok a kelleténél előbb meghalni.
Ez nagyon pesszimista. Pedig van benned erő.
Középiskolában birkóztál.
Hát, amíg te lazultál a halálban,
én megöregedtem, és már nem vagyok olyan erős, mint régen.
Nem tudom, miért érzed magad gyengének.
Nem érzem magam annak.
Minden erőmmel küzdök.
Tényleg?
Nagyszerű.
Elfogyott a lábkrém,
és mindjárt elfogy az aritmia tablettáim is.
Ha a fickó nem öl meg, akkor egy szívroham
vagy a lábgomba fog.
Charlie, kell egy terv. Próbáltam kiszedni belőle a történetét.
Próbáltam rávenni, hogy újraértelmezze, és úgy lássa, hogy az anyját védi.
Próbáltam eltéríteni.
Én… nem tudom, mi a fenét csinálok.
Azt is figyelembe kell venned, hogy részben az édesanyja is
felelős a bántalmazásért, amit gyerekkorában elszenvedett.
Ha lenne még öt-hat évem…
De nincs.
Mozgás!
Rendben.
Leülhet.
-Bekeverem a cementet. -Sam, leülnél egy pillanatra?
Szeretnék beszélni veled a lehetőségről, hogy másképp kezeld a dolgokat.
Szerintem nem kéne eltemetned a holttestet.
Mégis mit kéne tennem?
Amit szoktál: hagyd ott valahol, ahol megtalálhatják!
Ennyit igazán megtehetnél a rokonaiért.
Még soha nem hoztam haza senkit.
Lenyomozhatják.
A kocsimban volt.
Értem az aggodalmadat. Észszerű.
Olyasmiről van szó, amit a tévében láthatsz,
például DNS és apró szőnyegfoszlányok, igaz?
Igen.
Bevallom, nem vagyok szakértő,
de gondoljuk végig!
Biztos másokra is került a DNS-edből és a ruhád szövetéből,
de a rendőrséget mégsem vezette el hozzád.
Adtál rá valaha okot, hogy a DNS-ed vagy az ujjlenyomatod
bekerüljön valamilyen adatbázisba?
Sosem tartóztattak még le, ugye?
Nem, de…
Elég egy darabka a szőnyegből,
hogy elvezesse őket a házhoz.
Erre nagyon kicsi az esély.
Mennyi, 20-30 éves?
Nem tudom.
Sam, szeretnél jobban lenni.
Én nem tudom ezt kiűzni belőled.
A terápia nem ördögűzés.
Meg akarsz változni.
Most helyes lépés lenne gondolni Elias családjára,
megérteni, mivel segíthetnél nekik,
embertársaidnak érzelmileg
az adott körülmények között.
Sam, gyere ide!
Miért?
Bízz bennem!
Vedd le a szemfedőt!
Látnunk kell az arcát.
Lehet, hogy mégsem volt jó ötlet.
Miért akarta, hogy ezt tegyem?
Képes vagy érezni, nem igaz?
Ő is egy érző ember volt, megvoltak a maga küzdelmei.
Azt akartam, hogy meglásd,
hogy nem pusztán egy idegen volt, aki megsértett téged.
Elias is ember volt.
Van édesapja és édesanyja, akik törődnek vele,
ahogy a te édesanyád is veled.
És hiányozni fog nekik.
Tudod, mindenki a maga módján gyászol.
A zsidóknak meg van írva.
Eltemetjük a halottainkat,
ezért olyan fontos, hogy meglegyen a test.
Aztán egy különleges hét, a süve következik,
amikor a gyászra és az emlékezésre fókuszálunk.
Én mindig próbáltam hamarabb kibújni alóla,
de a feleségem nem engedte.
És igaza volt.
Van egy imánk,
amit egy éven át minden este elmondunk, miután valaki meghal,
és utána is évente egyszer életünk végéig.
Kádisnak hívják.
Elmondjam?
Mit, a kádist?
Nekem…
Hadd gondolkozzam ezen!
Szerintem nem a rituálé az igazán fontos,
hanem hogy gondolj Elias családjára, és hogy nekik mire van szükségük.
Ez újdonság lenne számodra.
És rendkívül jót tenne.
Fejlesztenünk kell az empatikus készségeidet,
vagyis bele kell képzelned magad mások helyzetébe.
És az igazság az, hogy a legtöbb embernek kell dolgoznia ezen.
De neked különösen jót tehet, ha fejlődsz ebben a tekintetben.
Jó, ez jól hangzik.
Igen.
Ott hagyom a testet valahol, ahol megtalálhatják.
A család kedvéért.
Segítenie kell betemetni a lyukat.
Sam Rest Nyom.
Apa szeret titeket
A fenébe!
Jaj, ne!
Valami baj van?
Ez elég megterhelő volt, Sam.
Köszönöm a kérdést. Igazán jólesik.
A feliratot fordította: Zsámán Jetta