Nej, nej, nej.
Gud.
Är det så här terapi fungerar?
Jag vet inte, Sam.
Tyckte du om att vara gift?
Ja, det gjorde jag.
Vad var det du gillade?
Hon följde med mig på Kenny Chesney-konserter två gånger.
Hur var de?
Det är inte en fråga du någonsin behöver ställa,
någonsin, för de är alltid fantastiska.
Tyckte hon också om det?
Jag skulle inte säga att hon var en fullvärdig medlem i No Shoes Nation.
Jag sa att jag var transportansvarig på ett lager,
men jag är i själva verket restaurang- inspektör på folkhälsodepartementet.
Jag tänkte att om jag sa sanningen,
skulle du skriva ner det och sen skulle polisen hitta det.
Vad är No Shoes Nation?
Det är vad Kenny Chesneys grupp av fans kallar sig.
Jag har varit på 27 konserter
och det är inte ens många.
Min vän Shane har gått på 78.
Du sa att det är en grupp.
Ja, och en livsstil.
Det är fridfullt. Alla är glada.
No Shoes Nations centrala budskap...
är kärlek.
Du bad mig prata med dig innan jag gör om det.
Jag var där igår kväll. Jag tänkte...
Jag har aldrig tidigare hindrat mig själv när jag väl kommit igång.
Normalt tar jag inte med mig folk hit, men du bad mig prata med dig först,
så jag stannade upp och tog med honom hit, och nu pratar jag med dig, men...
impulsen är så stark.
Kom, vi sätter oss.
Jag är ungefär en halv sekund från att
eliminera det där rövhålet från jordens yta.
Jag...
Du och jag pratade om att skydda din mamma
i sådana här lägen. Tror du...
Det funkade inte! Jag sa ju att min pappa förstörde mig.
-Okej. Okej. -Du måste hjälpa mig, annars tänker jag...
Vi provar något annat.
Vi försöker distrahera dig från det du känner just nu.
Jag kan inte...
Jag tror att du kanske kan det.
Du behöver fysiskt distansera dig från det hela.
Jag vill att du går till jobbet.
Bara en vanlig jobbdag. Tänk på det.
Du vill inte sjukskriva dig samma dag som någon försvinner.
Det kan se misstänkt ut. Gå till jobbet och gör bara som vanligt,
så får vi se hur det känns i slutet av dagen.
De gillar mig på jobbet. Jag vill inte att de ska se mig så här.
Jag förstår. Men du har ett större problem just nu.
Försök bara gå till jobbet.
Tid och till och med små vardagliga saker kan förändra människors tillstånd.
-Jag kan inte bara gå till jobbet. -Det kan du! Det kan du.
Om du blir för ängslig, ring hem och be din mamma
hålla telefonen, så vi kan ha en telefonsession.
Fan också.
Snälla.
Snälla släpp loss mig.
Snälla.
Jag har inte gjort något. Var är jag?
Vad fan är det som händer?
Jag vet nästan ingenting. Jag är fastkedjad vid den här...
-Kan du prata högre? -Nej, det är någon på övervåningen.
-Herregud. -Jag har varit här i flera dagar.
Den där jävla galningen.
Var tyst en stund.
Jag tror att han mår dåligt, doktorn.
Han ville verkligen göra som du sa.
Du borde berätta mer om vad som hände med honom,
om hans far.
Jag kan berätta allt om det,
men jag tror inte det kommer att förklara
varför han gör som han gör.
Han var alltid
bara... Sam.
-Hej, hej. -Hej Sam!
Inga munkar?
Fan. Är det min tur?
Har herr Effektiv glömt något?
Vi säger inget till någon.
Är du fortfarande där?
-Jag är här. -Vem var det?
Var det hans mamma? Känner du... känner du de här människorna?
Jag är hans terapeut.
Killen som håller oss här.
Det var hans mamma, ja.
Vem är den här killen?
Jag tror att jag kanske kan hindra honom från att mörda oss.
Jag jobbar på det. Det är inte lätt.
Jag fattar inte.
Han tänker väl inte ta kål på dig
om du är hans terapeut?
Han verkar inte direkt respektera förhållandet mellan patient och läkare.
Richie och Ellen, jag vill att ni är på plats klockan sju.
Förra året gjorde de stort väsen av sig och hade svårt att börja i tid.
Om Gertrude's är tillbaka i år, rekommenderar jag deras frukostburrito.
Jag önskar att någon skrev ett sånt brev om mig.
Va?
Brevet. Det Gertrude skrev om dig.
Hur känner du till det?
Kyle läser det för oss varje gång vi klantar oss.
Okej. Så, låt höra.
-Kom igen. -Kom igen, ut med det.
Okej.
"Kära mr Donohue,
Jag skulle vilja berömma er anställde Sam Fortner
för hans enastående arbete med att skynda på godkännandet av Gertrude's Burrito Huts
deltagande i årets 'Smaka och njut'."
Hallå? Hör du mig?
Jag är här.
Jag är rädd.
Jag vet. Jag med.
Mina föräldrar, om jag inte kommer tillbaka,
om jag bara försvinner...
Mina stackars föräldrar.
Jag kan inte se något.
Mitt ansikte är täckt och jag kan inte röra mig en jävla centimeter.
-Gud. Det låter hemskt. -Har du ögonbindel?
-Nej. -Kan du förflytta dig?
Jag är fastkedjad vid golvet, men jag kan röra mig lite, ja.
Hur är det hos dig?
Det finns en stor skjutdörr i glas,
en gård, inga andra hus i närheten.
Är dina händer bundna?
Nej.
Gud, han litar verkligen på dig.
Kan du inte slå ner honom eller något?
Jag är inte ung, och den här killen...
Jag kan inte bara slå ner honom, nej.
Jag är säker på att polisen letar efter mig och nu när du är försvunnen...
Mina föräldrar kommer att ringa polisen. Inget tvivel om saken.
Mina barn, min dotter i alla fall,
skulle ha insett att jag var försvunnen inom en dag eller två.
Hur många barn har du?
En dotter, en son.
Shoshana och Ezra.
-Intressanta namn. -Judiska.
Min fru är kantor. Var.
Vi har fem barnbarn.
Vad är en kantor?
De som sjunger bönerna i en synagoga.
Hon dog. Beth.
För några månader sedan. Cancer.
Min mamma hade cancer. Det var därför jag kom hem igen.
Min son, han var inte lika plikttrogen.
Det var komplicerat mellan honom och hans mor.
De stod varandra så nära när han var liten
och sedan blev han ortodox.
En extremt troende jude, typ. Väldigt religiös.
Jag tror inte på Gud.
Ja. För tillfället...
Han vill prata med dig.
Hallå?
Ladda telefonen.
Förlåt, batteriet är nästan slut. Jag glömde ladda telefonen.
-Okej. Vad... -Jag klarar det inte. Jag har försökt.
-Jag tror att om du bara... -Jag åker hem. Jag måste göra det.
Sakta ner. Jag tror det finns alternativ som du inte överväger för tillfället.
Jag sa att du har val.
Mamma, jag har inget val. Varför fattar du inte?
Jag förstår. Jag påstår inte att det är lätt. Men det är möjligt.
Ladda telefonen.
Berätta vad du gjorde på jobbet idag.
Vi hade nyss ett personalmöte. Jag borde vara i full färd med att arkivera
men jag sitter bara här och stirrar på pappersarbetet.
Varje gång jag tittar på Kyle blir det värre.
Är det din handledare?
Det var han som skickade tillbaka mig till restaurangen.
-Ladda telefonen. -Det förvånar mig inte att det är svårt.
Allt du upplever är begripligt.
Det är precis det här jag vill att du ska försöka förstå.
Och jag vet att det kanske inte känns så, men du klarar dig väldigt, väldigt bra.
Bara det faktum att du stirrar på pappersarbetet är ett framsteg.
-Även om det är smärtsamt. -Lyssna på doktorn.
Kan du försöka klara av den här utmaningen, hur svår det än är?
Jag vet inte.
Jag vill att du stannar på jobbet till slutet av dagen, okej?
-Jag ska försöka. -Bra.
Och sen, efter jobbet, kan du gå på en av dina konserter?
No Shoes Nation-konserten, du går på dem, eller hur?
Han är i Kalifornien just nu. Jag tänker inte åka till Kalifornien.
Jag har biljetter till Chicago och Kansas City. Jag måste gå.
Ladda telefonen.
Vad var det? Vad hände? Jag kunde inte riktigt höra.
Han ringde mig från jobbet.
Tänker han döda mig?
Det lät som om han tänker döda mig.
Okej. Kan du ge min familj ett meddelande?
Om det händer?
Ja. Ja, självklart.
De är på Taverna Petraki.
Är det stället med pastitisio och udon-nudlarna?
Ja. Det är en av rätterna som jag kom på,
efter att jag kom tillbaka från Asien.
Var det du som kom på det?
Jag jobbade med en massa olika ingredienser
när jag reste.
Jag kombinerade bara olika saker när jag kom hem.
Jag jobbade i restaurangen sent en kväll,
och min mamma, hon låg där hemma,
så jävla sjuk.
Och jag tänkte,
"Vad kan jag laga till henne som skulle få henne att le?"
Så, okej.
Mamma och pappa...
Jag älskar er.
Är det okej?
Jag tror...
Jag tror att det är huvudsaken.
Det är intressant.
Vet du vad, vet du vad,
den blir aldrig gammal, aldrig.
-Okej, här kommer det. -Glass.
-Tack, farmor. -Tack.
-Det var så lite så.
Tack farmor.
Hallå, är det han? Kommer han tillbaka?
-Tyst. -Okej. Okej.
Ingenting fungerar.
Jag är inte så säker på det.
Du har trots allt inte gjort något än.
Vi fortsätter försöka.
Tänker du bara säga åt mig att gå till jobbet varje dag?
Det är en dum idé. Allt jag gjorde var att tänka på det hela dagen.
Visste att det skulle hända.
-Du hade kontroll över dig själv. -Så att ingen skulle märka något.
Det här är nytt för oss båda.
-Det betyder att vi måste... -Det är dags.
Vänta. Vänta. Sätt dig ner. Det här är ett bra tillfälle att fortsätta prata.
När allt är så färskt.
Såg han dig när du tog honom?
Jag vet att jag inte såg dig.
-Nej. -Det kanske var något avsiktligt.
Du gav dig själv möjligheten att låta honom gå fri medan vi jobbar på det här.
Den här, den här förtjänar det.
Du har stått emot impulsen länge.
I månader... Fyra månader? Det är otroligt.
Det visar på riktig självkontroll.
När jag rökte, till och med efter en vecka... det är...
-Det är en usel jämförelse. -Jag kan inte. Jag måste göra det nu.
Sluta! Sluta! Sluta!
Besök din ex-fru. Bor hon här i närheten?
Gå och träffa henne.
Det låter konstigt,
men det kan ge dig en känslomässig chock som tar dig till en annan plats.
Jag förstår inte.
Du hade en genuint känslomässig relation med henne.
Eller hur? Att se henne kanske kan få dig att komma ur ditt nuvarande tillstånd.
Och allt du kan göra för att fördröja det
leder till att du avlägsnar dig från impulsen att göra det.
Du förde mig hit eftersom jag är expert och kan hjälpa dig.
Lita på mig.
Kan du stänga av maskinen, tack?
Har han stuckit?
Ja.
Jag har det inte så bra här.
Jag vet.
Jag mår verkligen inte bra.
Jag behöver...vatten.
Nästan ett paradis, West Virginia
Blue Ridge bergen, Shenandoah-floden
Livet är gammalt där, äldre än träden
Yngre än bergen Växer som vinden
-Landsvägar -Landsvägar
-Ta mig hem -Ta mig hem
-Till den plats där jag hör hemma -Till den plats där jag hör hemma
-West Virginia -West Virginia
Mountain mama
-Ta mig hem -Ta mig hem
-Landsväg -Landsväg
Ta mig hem, landsvägar
Jag heter Elias.
Elias Petraki.
Jag heter Alan Strauss.
Översättning: Ellinor Ledger