Bună!
Sunt Alan Strauss.
Dr. Strauss.
- Tu ești... - Candace.
Scuze.
Sunt mama lui Sam.
Asta e casa ta?
Sam s-a mutat înapoi cu mine când s-a despărțit de Mary.
- Înțeleg. - Ți-a zis...
Știi despre Mary, nu?
Scuze, nu pot discuta despre asta.
Desigur. Da.
Deci știi cine sunt?
Bineînțeles că da.
Mi-a plăcut mult cartea ta.
Când a plecat tatăl lui,
am început să citesc tot felul de cărți.
Știi, de dezvoltare personală.
Cactusul și Mirajul a fost una dintre preferatele mele.
L-am pus și pe Sam s-o citească, dar nu prea l-a ajutat,
așa că i-am zis să încerce să meargă la terapie adevărată.
Nu așa se face terapia adevărată.
Desigur.
Știu că e îngrozitor.
Crede-mă, știu.
Desfă-mi lanțul!
Nu am cheia.
Păi...
Sună la poliție! Apoi îl putem ajuta pe Sam.
Te rog să înțelegi.
Nu îl susțin deloc să facă asta.
Nu sunt ca el.
Dar nu pot să-mi denunț propriul fiu.
Ești mama lui. Nu-i poți spune să înceteze?
Încearcă să se oprească. Știu că e...
Candace, te rog!
Am copii. Un fiu și o fiică.
Au nevoie de mine, cum are și el nevoie de tine.
Știu că nu e corect.
Dar trebuie să îl ajuți.
E copilul meu.
Ai mâncat pho vreodată?
- Da. - Ca ăsta nu ai mai mâncat.
Mă duc să iau castroane.
Sam, stai o secundă!
Cât ai fost plecat,
am auzit pe cineva mișcându-se la etaj
și am strigat
și i-am cerut să coboare.
A coborât?
- Deci ai cunoscut-o pe mama. - Da.
Am fost puțin surprins. Mi-ai zis că e moartă.
Da, părinții mei nu sunt morți.
Am mințit și despre asta.
Scuze.
Unul dintre motivele pentru care nu voiam să fac terapie
este fiindcă știu că totul se rezumă la mamă.
Nu mama e problema mea.
Stai să aduc castroanele.
O să te rog să desfaci lanțul.
Nu poți face treaba asta eficient
cu un terapeut legat.
Lanțul e legat de picior, nu de gură.
Nu sunt o amenințare fizică pentru tine.
Ești tânăr și puternic,
iar eu stau pe un scaun toată ziua.
Ce crezi că s-ar întâmpla dacă te-aș ataca?
Mi-am imaginat că vom face asta cu tine legat de podea.
Înțeleg și te rog să faci ajustări
ca să te ajut mai eficient.
Sam, asta nu va funcționa
dacă nu desfaci lanțul ăsta.
De obicei, ea nu coboară.
Înainte, când eram în cabinetul meu,
mi-ai spus că mama ta avea grijă de tine
când era violent tatăl tău.
„Mame, mame, mame”.
E doar o parte din întreg, Sam, dar nu o putem ignora.
Mama ta mi-a zis că el a plecat.
Poți să-mi povestești despre asta?
Ne-a părăsit.
Câți ani aveai?
Paisprezece.
Și ce îți amintești?
Ne-a părăsit.
Așa că nu m-a mai lovit.
L-ai mai văzut după aceea?
Asta e casa în care ai crescut?
Da.
Ai amintiri, cum ar fi...
Te-a bătut în camera asta?
Dacă eram în camera asta,
mă bătea în camera asta.
Și tu erai aici și...
Și îmi zicea ceva ce ar fi trebuit să fac
și, dacă nu o făceam imediat,
Nu știam la ce se referă uneori. Eu... El era...
Aveam nevoie de timp să mă gândesc, dar...
Odată
a luat niște mortar pentru bucătărie și baie și
a primit o ofertă,
așa că a comandat o grămadă și a venit în niște cutii.
Și a țipat la mine: „Ocupă-te de ele!”
Țipa. „Ocupă-te de ele!”
Nu știam ce vrea să spună
fiindcă nu mai auzisem așa ceva, pentru că el...
nu arăta înspre cutii.
Apoi m-a bătut
cum făcea de obicei.
Ai spus că o bătea și pe mama ta.
E o mamă bună.
Îmi făcea sendvișuri în fiecare zi.
Spăla rufele.
E o situație îngrozitoare pentru o mamă și un fiu.
Toată lumea, vă rog!
Oameni buni!
Am ceva de spus.
Oameni buni, am ceva de spus!
Am înțeles
că mama mirelui vrea să spună câteva cuvinte
noului cuplu.
La noi, femeile nu cântă.
Rabbi, e nunta fiului meu.
Sunt mama lui Ezra.
Unde te duci?
Sunt și cantor la Templul Sinai.
Vorbește cu mine, Sam!
Știu că te chinuie sentimentele
în privința managerului restaurantului.
Îmi mai poți spune ceva despre asta?
Ar trebui să mă ajuți.
Mă gândeam la ceva pentru noi.
Mama ta e o femeie impresionantă
și e clar că ar face orice ca să te ajute să te simți mai bine,
să te ajute să-ți trăiești viața pe care ți-o dorești,
și cred că ne poate ajuta acum.
Facem cu toții parte din sisteme familiale.
Tu, eu, toată lumea.
Schimbările din aceste sisteme
pot avea un efect profund asupra noastră, chiar și la vârsta ta.
Și mă gândeam că ar fi benefic
dacă am face terapie de familie
cu tine și cu mama ta.
A suferit destul.
Nu trebuie să o târâm în ce facem noi aici.
Cred că e frumos din partea ta
și înțeleg de ce ai vrea s-o protejezi.
Dar nu cred că trebuie să te îngrijorezi că se va simți obligată să facă asta.
Cred că o va ajuta și pe ea.
Sam!
Nu trebuie să faci următorul pas singur.
E cineva care vrea să-ți fie alături.
Nu vrea să te chinui singur cu asta.
A fost un bărbat foarte violent
și relația cu el a fost mereu foarte intensă.
- Cred că eu și Sam... - Era un dobitoc.
E destul de simplu.
A fost un tată îngrozitor, iar eu și Sam...
Mai rău decât îngrozitor.
Să o luăm puțin mai încet.
Aici fiecare termină ce are de spus.
Când o luăm mai încet,
de obicei, toți gândesc puțin mai limpede
și, uneori, când așteptăm,
oamenii nu zic lucrurile la care ne-am fi așteptat.
Eu și Sam ne-am refugiat unul în celălalt.
Am învățat asta dintr-o carte pe care am citit-o.
Nu din a ta.
Că a fost un refugiu.
Ați trecut împreună prin asta.
Încă sunteți împreună.
Sunteți legați unul de celălalt.
E foarte emoționant.
- Sam. - Da.
Îți iubești mama
și cred că asta ne poate oferi o cale de a te ajuta.
Vreau să te gândești într-un fel nou la cum ai putea să-ți protejezi mama.
Pe măsură ce te lupți cu acest impuls
de a deveni violent,
vreau să îți protejezi mama nedând curs impulsului.
Ca ea să nu poarte povara acestei surse de durere.
Să îți spui în gând:
„Nu voi face asta ca s-o protejez pe mama”.
Faci asta pentru mine, Sam?
Bine.
Pastitsio.
Tipul ăla de la restaurantul unde am făcut inspecția.
M-am întors acolo în seara asta.
M-am gândit că o să mă descurc,
poate, cu tine aici.
Doar mă uitam la el.
Cum te-ai simțit?
Mi-am luat mâncarea.
Era acolo.
Am stat peste drum în mașină
și am făcut tot actul
în capul meu, secundă cu secundă.
Ai spus: „cu mine aici”.
A fost un test pentru tine?
Da, cred că da.
Se pare că te-ai descurcat.
Vreau să îi arăt...
Vreau să-l învăț cum să se comporte
cu ceilalți oameni. Eu...
Tot vreau s-o fac.
Bine.
Mersi!
A fost la fel cu ceilalți pe care i-ai...
Au făcut ceva
ca tu să vrei să le dai o lecție?
Da.
Erau cu toții... Eu...
Fiecare dintre ei o merita.
Candace?
Candace, trebuie să vorbim.
Oprește-te!
Subtitrarea: Cristina Bogza