Hei.
Jeg er Alan Strauss.
Dr. Strauss.
-Du er... -Candace.
Unnskyld.
Jeg er moren til Sam.
Er dette ditt hus?
Sam flyttet tilbake til meg da han og Mary ble skilt.
-Jaså. -Sa han...
Du vet om Mary, ikke sant?
Beklager, jeg kan ikke diskutere det.
Selvfølgelig. Ja.
Du vet hvem jeg er?
Selvfølgelig gjør jeg det.
Jeg elsket boken din.
Da faren hans dro,
så begynte jeg å lese alle disse bøkene.
Selvhjelp.
The Cactus and the Mirage var en av mine favoritter.
Jeg fikk Sam til å lese den, men det hjalp ham ikke,
så jeg ba ham prøve ekte terapi.
Dette er ikke å prøve ekte terapi.
Selvfølgelig.
Jeg vet hvor ille dette er.
Tro meg, jeg vet.
Slipp meg løs.
Jeg har ikke nøkkelen.
Vel...
...ring politiet. Da kan vi hjelpe Sam.
Vær så snill og forstå.
Jeg støtter ham ikke i dette.
Jeg er ikke som ham.
Men jeg kan ikke melde inn min egen sønn.
Du er moren hans. Kan du ikke be ham slutte?
Han prøver å slutte. Jeg vet det er...
Candace, vær så snill.
Jeg har barn. En sønn og en datter.
De trenger meg, som han trenger deg.
Jeg vet at dette ikke er riktig.
Men du må hjelpe ham.
Han er ungen min.
Har du noen gang spist pho?
-Ja. -Ikke slik, det har du ikke.
Jeg skal hente skåler.
Sam, vent.
Da du var borte,
så hørte jeg noen bevege seg oppe,
og jeg ropte opp til dem
og ba dem komme ned.
Kom de ned?
-Så du møtte moren min. -Ja.
Jeg ble litt overrasket. Du sa hun var død.
Ja, foreldrene mine er ikke døde.
Jeg løy om det også.
Unnskyld.
En av grunnene til at jeg ikke ønsket å gå i terapi
var fordi jeg vet at alt er "mødre, mødre, mødre."
Moren min er ikke problemet mitt.
La meg hente skålene.
Jeg trenger at du tar av meg denne lenken.
Det finnes ingen måte å arbeide effektivt
når terapeuten er bundet fast.
Lenken er på benet ditt, ikke på munnen.
Sam, jeg utgjør ingen fysisk trussel.
Du er ung og sterk, og jeg...
Jeg sitter i en stol hele dagen.
Hva tror du ville skje hvis jeg angrep deg?
Jeg så dette for meg med deg lenket til gulvet.
Jeg forstår, og jeg ber deg justere
slik at jeg kan hjelpe deg mer effektivt.
Sam, det kommer overhodet ikke til å fungere
med mindre du tar av denne lenken.
Hun kommer vanligvis ikke ned.
Før, da vi var på kontoret...
...så sa du at moren din tok seg av deg
når faren din var voldelig.
"Mødre, mødre, mødre."
Det er bare en del av tingene, men vi kan ikke ignorere det.
Moren din fortalte meg at han dro.
Kan du fortelle meg om det?
Han forlot oss.
Hvor gammel var du?
Fjorten.
Og hva husker du om det?
Han forlot oss.
Så han slo meg ikke lenger.
Så du ham etter det?
Er dette huset du vokste opp i?
Jepp.
Har du minner, som...
Skadet han deg i dette rommet?
Hvis jeg var i dette rommet...
...var det i dette rommet.
Og du var her og...
Og så ville han si noe som jeg skulle gjøre,
og hvis jeg ikke gjorde det innen ett sekund...
Jeg visste ikke alltid hva han mente. Jeg...
Jeg trengte tid til å tenke, men...
Som en gang,
han fikk en hel last av fugemasse til kjøkkenet og badet, og...
...han fikk et godt tilbud, ikke sant,
så han bestilte massevis, og det kom i disse eskene.
Og han ropte til meg: "Slå dem sammen."
Skrek. "Slå dem sammen."
Jeg visste ikke hva han mente
fordi jeg hadde aldri hørt det før, fordi han...
Han pekte ikke på eskene.
Så slo han seg løs på meg,
som han pleide.
Du sa at moren din også opplevde det.
Hun er en god mor.
Hun lagde smørbrød hver dag.
Hun tok seg av klesvasken.
Det er en forferdelig situasjon for en mor og en sønn.
Alle sammen, vær så snill. Vær så snill.
Folkens!
Folkens. Folkens!
Jeg vil gjerne si noe.
Folkens, folkens. Jeg har noe å si.
Jeg skjønner at
moren til chatanen har noen ord hun vil dele
med det nye paret.
Vi lar ikke kvinner synge.
Rabbiner, det er min sønns bryllup.
Jeg er Ezra sin mor.
Hvor skal du?
Jeg er også kantor ved Temple Sinai.
Snakk med meg, Sam.
Jeg vet at du sliter med følelsene
rundt den daglige lederen på restauranten.
Er det noe annet du kan fortelle meg om det?
Du bør hjelpe meg.
Jeg har en tanke til oss.
Moren din er en imponerende kvinne,
og hun ville helt klart gjøre alt for å hjelpe deg til å føle deg bedre,
hjelpe deg å leve det livet du ønsker å leve,
og jeg tror hun kan hjelpe oss.
Vi er alle en del av familiesystemer.
Du, meg, alle.
Endringer i disse systemene
kan ha en dyp effekt på oss, selv i din alder.
Og jeg tenkte at det kunne hjulpet
om vi kunne gjøre noe familiearbeid
med deg og moren din.
Hun har vært gjennom nok.
Hun trenger ikke å bli dratt inn i det vi gjør her.
Jeg synes det er snilt av deg,
og jeg kan se hvorfor du vil beskytte henne.
Men jeg tror ikke du trenger å bekymre deg for at hun føler seg dratt inn i dette.
Jeg tror hun kan synes det er nyttig.
Sam.
Du trenger ikke å ta dette neste steget alene.
Det er noen som vil være der sammen med deg.
Hun vil ikke at du skal slite med dette alene.
Han var en veldig fysisk mann,
og det var alltid et veldig intenst forhold.
-Jeg tror Sam og jeg... -Han var en drittsekk.
Det er enkelt.
Han var en forferdelig far, og Sam og jeg...
Verre enn forferdelig.
La oss bremse litt.
I dette rommet, la alle fullføre det de sier.
Når vi går saktere,
tenker alle vanligvis litt klarere,
og noen ganger, om vi venter,
så sier folk det vi ikke tror at de skal.
Sam og jeg tok tilflukt hos hverandre.
Det lærte jeg fra en av bøkene jeg leste.
Ikke din.
At det var et tilfluktssted.
Dere var sammen om dette.
Det er dere fortsatt.
Dere er knyttet sammen.
Det er rørende.
-Sam. -Jepp.
Du elsker moren din,
og jeg tror det kan gi oss en måte å hjelpe deg på.
Jeg vil at du skal tenke på en ny måte du kan beskytte moren din på.
Mens du sliter med impulsen
til å bli voldelig,
så vil jeg at du skal beskytte moren din ved å ikke handle etter den impulsen.
Slik at hun kan være fri fra denne smertekilden.
Så du tenker for deg selv:
"Jeg vil ikke gjøre dette, slik at jeg kan beskytte moren min."
Kan du gjøre det for meg, Sam?
Greit.
Pastitsio.
Den fyren på... Denne restauranten der jeg holdt inspeksjonen.
Jeg dro tilbake dit i kveld.
Jeg tenkte at jeg ville klare meg,
kanskje, du vet, med deg her.
Jeg så bare på ham.
Hvordan føltes det?
Jeg hentet maten min.
Der var han.
Jeg satt i bilen min over gaten,
og jeg gjorde hele greia
i hodet mitt, hvert sekund.
Du sa med meg her.
Var dette en test for deg selv?
Ja, jeg tror det.
Det ser ut til å ha gått bra.
Jeg vil vise ham...
Jeg vil lære ham hvordan han skal oppføre seg
rundt andre mennesker. Jeg...
Jeg vil fortsatt gjøre det.
Greit.
Takk.
Var det sånn med de andre som du...
Gjorde de noe
som gjorde at du ville lære dem en lekse?
Ja.
De var alle... jeg...
Hver og en av dem fortjente det.
Candace?
Candace, vi må snakke sammen.
Slutt.
Norske tekster: Nor Iben Narten