Rose!
- Qui els va retirar? - El Hawkins va retirar els agents.
El Hawkins supervisava els Campbell a l'FBI?
Han matat el director adjunt de l'FBI?
ANTERIORMENT
- El Ramirez investiga. - Canviaré torns...
No. Envio l'Erik Monks.
Un salvador del president amb la filla del vicepresident?
Suposo que així es va reinserint un vell.
Deixa'm anar!
- Què ha passat? - He relliscat.
Tant m'és que salvis presidents, a l'equip no tolero cagades.
- T'ajudo a buscar res? - Pastilles.
Eres un addicte obligat a desintoxicar-te.
Si no fossis l'antic company del cap, no tornaries a fer de guardaespatlles.
Estic net. Em fan proves dos cops a la setmana per demostrar-ho.
Què t'agrada més?
Ningú pot assabentar-se'n.
Em puc desfer dels agents. Ho he fet.
HEM DE CÓRRER MÉS AMB ELLA. VA BÉ. ESTÀ A PUNT.
La tia deia que a la Casa Blanca hi ha algú deslleial.
- Quan acabarà això? - Aviat.
Bon dia.
- És a dins? - Sí, vicepresident.
Hola, reina.
Una dona s'hi està cinc hores, mirant per la finestra i parlant sola.
- És una agent. - Com ho tens tan clar?
Perquè la conec.
Això ja no és un atemptat, és un intent d'assassinat.
El servei secret dels Estats Units
és la primera agència nacional dels cossos de seguretat.
Som la millor agència de protecció que ha existit.
Tenim una missió on no es pot fallar,
de manera que només esperem la perfecció.
Res d'errors.
Cometre un error al servei secret implica canviar el curs sencer de la història.
Per sort, els homes i dones que tinc davant
han demostrat que estan més que capacitats
i que es mereixen fe
i confiança.
M'omple d'orgull donar la benvinguda
al futur del servei secret dels Estats Units.
Enhorabona, agents.
Ara, aixequeu-vos mentre us llegeixo el jurament.
Bona feina.
Em podries haver escrit per avisar que venies.
I perdre'm aquella cara? He pogut sortir de la feina a última hora.
Ton pare ho ha intentat, però...
Va, digues què et passa pel cap.
Pensava que no vindries. Per com va acabar la nostra última conversa.
Sé que no creus en això.
Per què voldria que la meva filla arrisqui la vida
per un país que la menysprea?
- A mi no m'ho sembla. - Ja ho sé.
Però no cal que cregui en tot això per creure en tu.
Si hi ha algú prou tossut per millorar aquest món
és la meva filla.
Però m'has de prometre no dur aquest vestit el dia d'Acció de Gràcies,
amb pinta de repartir ordres de detenció.
Mama.
Què passa? A la tia Deborah li agafarà un cobriment de cor.
En prenc nota.
M'alegra que hagis vingut.
Estic molt orgullosa de tu.
I també ho està ton pare.
Tenen sort de tenir-te.
Espero que se n'adonin.
Segur.
Podria estudiar els mestres on van crear el seu art.
De cap manera rondaràs per Itàlia en comptes de centrar-te a estudiar.
Però saltar-me classes per anar a mítings a fer el paperot sí que ho acceptes?
És un sol semestre i l'objectiu és estudiar.
Un semestre només d'art, no d'estudis com cal.
Fa elitista, de privilegiada. Quedaria malament.
Les teves decisions afecten la família.
Vols dir a tu?
Rebreu el programa.
La Maddie ve a Wisconsin per fer campanya pel Turner.
Sí, senyor.
- És allà! - Vicepresident, es fa una foto amb mi?
Hola. No passa res, deixeu que vingui.
- Vine, Maddie. - Vicepresident, soc molt fan seu.
Qui va primer?
Que fort que sigui aquí!
Puc fer-hi res?
No.
Podem posar els exàmens d'excusa. Dius que no et pots saltar classes.
No, hi aniré.
Com sempre.
No sé com ho fas.
Quina part?
Els... Els somriures, les abraçades.
Sempre costa el primer segon.
Després se'm guanya.
Sembla que m'hi fiqui.
Com si actuessis?
No, se'm fa real.
Sona a bogeria, però...
M'agrada la mentida.
Tant de bo ell sempre fos així.
Arrington, un agent ve de la Casa Blanca a parlar.
- Sobre què? - Diu que només pot parlar amb tu.
D'acord. Espera'm.
- Perdona, veuré qui és. - No passa res, he d'anar a classe.
Parlem en 20 minuts. El Jeff és fora.
Agent Arrington. Gràcies per dedicar-nos una estona.
De res. Ets el Peter, oi?
Sí. Vam jugar a bàsquet amb la presidenta.
- Li vas fer un bon blocatge. - Sí. Pensava que m'emmanillaries allà.
Doncs podem parlar a algun lloc?
- Tinc deu minuts, però podem caminar. - Perfecte.
Estic investigant i et volia demanar dades sobre el teu equip de seguretat
el 27 d'abril de l'any passat.
- La data no em sona. - La bomba al metro.
- Pots dir a qui protegies? - A l'FBI?
- No sense petició oficial. - Maddie Redfield?
- Tu qui ets? - La Rose. Ni de l'FBI ni jugo a bàsquet.
És una missió de la Diane Farr. T’ho confirmaran si truques.
Tenim motiu per creure que, si protegies la Maddie aquell dia, pot córrer perill.
Quina mena de perill?
No en tenim detalls.
Pensem que algú la va intentar matar aquella nit.
Si ens pots dir que era allà, et podem ajudar.
No puc revelar actes del servei secret a altres agències o a una civil.
Però ja ho saps. I la cap de gabinet, també.
Ja sé que és estrany, però...
I entens que he d'informar de la conversa?
- Sí. - Deixa'm preguntar-ho als superiors.
- Si m'autoritzen a revelar res, ho faré. - Gràcies.
Et dono el telèfon.
Però t'asseguro que la Maddie no perilla a càrrec nostre.
Això van dir abans que uns sicaris em fessin sortir de l'hotel en barnús.
És igual.
- Ens indiques on és la biblioteca? - Sí.
Aneu a l'esquerra, passareu residències i la trobareu al davant.
- Gràcies. - Passeu un bon dia.
Gràcies.
- La biblioteca? - Penso millor a les biblios.
Hi anava quan ser a casa era una murga
i, amb el temps, era fugir a un lloc i no fugir d'un lloc.
Si llegia molt, potser acabaria a Stanford.
- Hosti, vas anar a Stanford? - No.
Els malparits em van rebutjar.
Vaig traslladar-me d'una pública a Berkeley.
A l'empresa vaig contractar graduats de Stanford per dur-me el cafè.
Trobes a faltar manar?
Qui diu que ara no mano?
Si l'agent Arrington confirma qui n'era l'objectiu,
serem més a prop d'aclarir-ho tot.
- Assumim que era la Maddie Redfield. - Sí.
Algú a la Casa Blanca estava disposat a arrasar tot un barri per atacar-la.
El disc dur no ens diu el motiu o l'autor.
En tot cas, ens ho hem de mirar des d'un altre angle.
Hem vist la cara de l'assassí, potser el podem identificar.
Com?
Saps la foto de l'anell de l'assassí?
L'FBI va concloure que era iugoslau,
però el rastre va acabar allà.
Potser vam oblidar alguna cosa. Vols indagar si hi ha vincles?
Imagina't que existís un lloc ple de llibres, perfecte per investigar...
Apa, això què és?
- S'ha referit a la Diane Farr? - Sí. Parlava d'una missió.
Molt bé.
No ho relacionis amb la Maddie. No la fiquis, però tampoc diguis res més.
Sí, senyor.
- Demana. Tinc... - Hem de parlar.
T'he de trucar més tard.
Què tens, Ben? Sembles enutjat.
Per què el teu contestador m'interroga agents a Georgetown?
De què parles?
El Sutherland ha preguntat on era la Maddie Redfield fa un any.
- Per què? - Tu diràs. Diu que és una tasca especial.
No sé què fa a Georgetown.
- No ho sembla. - Què sembla?
Que investigues extraoficialment. Cosa que, sincerament, m'incomoda molt.
Doncs apropa't, que et frego l'esquena.
Després, ves a pastar. És cosa de presidenta, no et pertoca.
Si tens pistes, les has de dir a la resta.
A la resta de qui, Ben?
Pel que sé, el servei secret està en risc
i el director adjunt de l'FBI és mort.
Vau deixar la Rose Larkin a l'estacada a l'hotel.
Que oportú que ara comenceu a parar atenció.
Oportú? I una merda.
He demanat al Peter que tregui l'aigua clara d'aquest cacau.
Si no és que no vols que esbrini alguna cosa, no n'has de fer res.
I tant, perquè el Sutherland insinua que algú pot voler fer mal a la Maddie
i només ho justifica amb el teu nom.
La presidenta i el vicepresident venen i voldran saber d'on treu la idea.
En la teva situació, prepararia una explicació...
rapidet.
Ho sentim. El número que marca és fora de servei.
El més semblant al segell és l'escut d'armes del Regne de Iugoslàvia,
que no existeix des de la II Guerra Mundial.
L'anell potser era d'una casa de préstecs.
Sí, però mira bé.
- No és una rèplica exacta. - Sense resultat definitiu.
Una altra cosa em destorba.
Quan la bomba semblava del FPS, l'exèrcit va assumir la missió.
L'FBI va parar de buscar sospitosos. Cas tancat i au.
- Qui ho decidia? - El Hawkins.
Hi ha manera de seguir-ne el rastre a la Casa Blanca? Entrar-li a l'ordinador?
No m'hi podré apropar tant.
Però hi ha la vídua. Podem parlar amb ella.
D'acord. Ves a fer-ho.
- Miraré què trec de l'anell. - No.
Ens quedem junts, entesos?
Peter, som a la biblioteca. L'únic risc és la multa per tornar un llibre tard.
Hi ha gent, hi ha càmeres...
Durant unes hores, puc estar bé.
Rose, sisplau, no ho pots fer més tard? Abans vine amb mi i...
No va de protegir, va de gestionar el temps.
En tenim cada cop menys.
D'acord.
Et dono el número del mòbil prepagament. Tinc el teu...
Truca'm.
I no només per emergències, sinó per...
- Per xerrar? - Ja m'entens.
- Per tafanejar? Fer-la petar? - No. Per saber que estàs bé. Ves dient.
Doncs truca tu si algú mira de disparar-te, que tinc consells.
- Segur? - Sí.
- Els has après a Stanford? - Al carall. Stanford no se'm mereix.
Digui?
- Agent Sutherland? - Soc jo.
No era amb la Maddie aquell dia i la investigació no té relació amb ella.
- Em pots dir res sobre el teu protegit? - No se m'ha permès revelar res més.
Més enllà, ha de passar per canals oficials.
Però si pots parlar d'una amenaça a la meva protegida, és el moment.
No, si no eres amb ella a la cafeteria, tens raó, no hi està relacionada.
A la cafeteria?
Tu sabràs.
Penjaré.
Què vol dir Esparver per tu?
Adeu.
Bona feina, gent.
Gaudiu del dia. Ens veiem demà.
Gràcies. Fins demà.
Quanta estona de torn et queda?
Unes quatre hores. Per què?
És per la mostra de la Harper. Em pots ajudar a escollir què em poso.
Llavors, no vas a Desenvolupament polític americà.
Amb la visita del pare, n'he tingut prou, de desenvolupament polític americà.
Val més fer una mica d'autocura anant a comprar roba.
D'acord. Aviso l'equip.
En cinc minuts tinc una reunió pressupostària. Què passa?
Gràcies pel seu temps, presidenta.
Aquest matí, l'agent de l'FBI Peter Sutherland
era a la Universitat de Georgetown
acompanyat d'una civil, la Rose Larkin.
- El nom... - Sé qui és la senyora Larkin.
Un segon, el Sutherland?
Què fa amb una testimoni clau d'una investigació de l'FBI?
Diu que la Diane Farr vol que indagui si la vida de la Maddie Redfield perilla.
Aclareixes el merder, Diane?
Després del que ha passat a l'hotel i la mort del Hawkins,
he posat la Rose sota vigilància de l'únic en qui puc confiar.
Això no explica què fa a Georgetown, tafanejant sobre la meva filla.
No sé què hi fa.
- No m'agafa el telèfon. - Pensava que treballava agafant trucades.
Està absent sense autorització i amb la testimoni?
No, limitem les trucades per seguretat. No vull que els rastregin.
Quin desgavell.
Vol que el servei secret capturi el Sutherland a Georgetown?
Seria extremat.
- La Maddie està bé? - Sí.
I, pel que sabem,
no té res a veure amb la investigació
que el Sutherland porta de part de la Diane Farr.
- Però m'estimo més preguntar-li-ho jo. - I jo.
El Peter és lleial. Informarà i tindré resposta al vespre.
- Presidenta, no... - Buidin la sala.
Ara.
Molt bé.
Què passa de debò?
- N'ha trobat una de grossa. - Com ho saps?
Han reprès la feina dels Campbell per acabar
la investigació d'acció nocturna.
Els ha conduït a la Maddie Redfield?
- Com? - No ho sé.
No és suficient.
S'hi juguen la vida.
- Que tornin abans no sigui massa tard. - Sí.
Senyora Hawkins. Em dic Peter Sutherland.
Era company del seu marit.
Lamento molt la seva pèrdua.
És el que cal dir per obligació, no?
Esperava que em respongués unes preguntes sobre un tema que el seu marit i jo...
investigàvem abans que morís.
Gràcies.
- També era a l'FBI? - Ens vam conèixer allà.
És el que ve a demanar?
No. El director adjunt Hawkins i jo
érem part d'un equip que investigava la bomba al metro...
Miri, li vaig dir als altres que no en sabia res.
El Jamie no podia parlar-me de la feina.
Vaig deixar l'FBI fa vint anys.
Vaig provar amb nens, però no reeixia.
Ja. Potser vostè va sentir quelcom que semblava nimi
o puc veure material que va deixar.
Sap què passa si assassinen el director adjunt de l'FBI
i ningú sap per què?
L'hi ensenyo.
Em van interrogar intensament durant dos dies.
Van buidar la casa.
Ja s'han mirat tots els seus arxius,
l'escriptori, els llibres,
l'ordinador...
I els meus.
Endavant.
Després de 30 anys de servei,
el tracten com un criminal.
Sí. Sé com se sent.
No podria fer-se'n a la idea.
En realitat, sí.
L'FBI em va escorcollar la casa als setze perquè sospitaven del meu pare.
Per això comprenc que és fàcil sentir que tot s'esvairà en uns dies.
I quan passin setmanes o uns mesos,
i tothom li digui encara que és culpable?
No m'interessa què opinin del meu marit els altres.
El conec.
Sí, com jo coneixia el meu pare.
Llavors passen uns anys.
Cinc anys,
sis,
set.
I no hi ha respostes. Només més preguntes.
Com per què tothom està convençut que és culpable si el conec?
Sí.
Arribats a cert punt...
ha passat prou temps.
I tu...
Et comences a qüestionar...
I comences a pensar...
"I si tenen raó?"
Sap?
De cop i volta, ja no és tan fàcil
defensar el record d'algú que no hi és.
En realitat...
No fas més que...
Passen els anys i et demanes:
"Què collons va passar?"
Miri, no vull que ningú passi per això.
Sutherland.
- Quan he sentit el nom... - Sí.
Lamento que hagi crescut amb això.
Miri...
El seu marit podria ser culpable. Potser un còmplice el va matar.
O potser la causa de la mort va ser apropar-se tant a la veritat.
Però sé que no respondre a les preguntes
empitjora molt la situació.
Havia de ser una masmorra.
GUIA D'HERÀLDICA
Si treballaven junts a la Casa Blanca,
sabrà millor que jo què tenia entre mans.
Gràcies.
Quin vincle tenia amb mon marit?
Em sap greu. Abans he mentit.
Treballava amb ell, però crec que no li feia gaire el pes.
Segur que creia que el pare era un traïdor i s'ho havia guanyat.
Però el seu marit es mereix poder ser declarat innocent.
- Vostè què hi guanya? - Protegeixo algú en perill.
El seu marit indagava en alguna cosa relacionada.
Només miro de vetllar per ella.
Abans també he mentit.
ESCUT D'ARMES DELS PAVELIĆ
FAMÍLIA PAVELIĆ
PAVELIĆ CRITICA EL PRÍNCEP
El Jamie em parlava dels casos.
Em consultava idees constantment
i valorava la meva opinió.
Va passar un temps treballant en la bomba del metro.
- Va detectar una inconsistència. - De quina mena?
Pensava que havien modificat la investigació de l'FBI.
Les peces que quedaven no tenien sentit.
Omar Zadar i el Front popular de sobirania?
Deia que eren romanços.
La confessió gairebé va sortir del no-res.
L'agència tenia una llista de sospitosos i ningú tenia vincles amb el Zadar.
El Jamie va revisar alguns arxius del cas
i crec que va trobar alguna cosa
que assenyalava directament a una empresa.
Turn Lake Industries.
- N'ha sentit parlar? - No.
El dia que va desaparèixer, el Jamie havia de trobar-se en secret amb ells.
No sé amb qui. Diria que era el director.
Estava com neguitós.
- Com afectat. - Va dir res més?
No.
Va marxar a la feina...
i mai va tornar a casa.
PAVELIĆ DESAPAREGUT
ES BUSCA EL SOSPITÓS DE LA DESAPARICIÓ
Al·lucino.
No ho va dir als agents quan li van fer preguntes?
No, el Jamie no sabia en qui confiar.
A més, hauria quedat pitjor si se sabia que m'explicava coses.
Però funcionàvem així. Ho...
Ho compartíem tot.
El Jamie coneixia als Campbell.
Quan era a contraintel·ligència, els supervisava.
Es va prendre les morts personalment.
Aquella nit va plorar.
No sé què hi té a veure amb Turn Lake o el cas del metro,
però ell estava a punt de destapar-ho.
Gràcies.
De debò. Per tot.
Només...
fes que hagi pagat la pena.
Què?
Vindrà aquesta nit.
S'ha penjat de tu de debò, no?
- Ja podrà esquivar els agents? - Diu que ho ha fet abans.
Bé.
Què tens?
Em sento malament manipulant-la.
Té un bon fons.
Si ens ajuda, podríem canviar el món.
Són paraules teves.
La convenceràs com em vas convèncer a mi.
Ei.
És pel bé comú.
Quan se n'adoni,
entendrà per què havíem de ser discrets
i fer-ho així.
Somriu.
Aviat ens recompensarà haver pencat durant mesos.
Perdó, però t'he de poder veure omplint-lo. El laboratori és implacable.
És clar, culpa meva.
- Pots enretirar-te una mica? - Sí.
I tant.
Somiava treballar a la Casa Blanca.
Gràcies pel teu servei.
Em volia veure, cap?
L'informe sobre el bar.
Vols afegir-hi res?
Podria haver deixat alguna cosa a la imaginació.
Hi ha res inexacte?
No.
No. És dur, però just.
Va, Erik. No soc l'únic paio que rebrà l'informe.
Ara va quan et toco el crostó i tu dius que no es repetirà.
Em salto la primera part?
- Si t'amoïna la feina... - A pastar, la feina.
M'amoïnes tu!
Estic bé. Només cal...
que m'aclimati.
Bé.
Què et sembla l'Arrington?
- És jove. - I on quedem, nosaltres?
Però espavilada. Només és que fa les coses d'una altra forma.
- De quina? - Sembla que fossin amigues.
Jo no faria la feina així, però potser és un tema generacional.
- Et sembla un problema? - No.
Encara no.
- Maddie? - Passa.
- És una cortina de dutxa? - El torno?
Encara no sé què posar-me.
Què et sembla aquest?
No sé si li faig justícia.
Espera.
Per casualitat, a la mostra d'art no hi haurà cap noi
que mires d'impressionar?
No sé de què parles.
Segur.
I com es diu?
Es diu...
Calla.
Molt bé, no m'ho diguis.
Trobaré el que calgui quan li miri l'historial.
Molt bé.
- Què et sembla? - Sí. Aquest és el bo.
Chelsea Arrington, titulada en teràpia amb modelets.
Però no tinc res per un escot així.
Sé com arreglar-ho.
És preciós.
L'àvia li va donar a la meva mare de petita.
De casada, va passar per una mala època.
El va empenyorar per seguir tenint un sostre
i el pare es va passar dos anys fent torns dobles per estalviar prou
i recuperar-lo per l'aniversari.
La mare me'l va donar als set anys
per recordar-me de no perdre l'esperança perquè tot millora.
Ara no te'l puc agafar.
És una nit. No passa res.
No em mereixo una amiga com tu.
Saps què més em deia la mare?
Ens mereixem allò que diguem.
Peter.
- Hola. - Estàs bé?
Sí.
M'ha semblat que em seguien, però...
- Qui? - No és res. Eren alumnes fent manetes.
En tot cas, m'alegra que hagis tornat.
Has trobat res?
Sí. Es veu que el Hawkins coneixia la tia i l'oncle de l'FBI.
Per com parlava la dona, sembla que havien estat units.
L'han mort quan volia resoldre el crim.
No va ser ell.
No ho crec. El dia que el van matar
havia quedat amb un cap de l'empresa Turn Lake Industries.
Doncs mira això.
És ell.
No té nom ni res, però és sospitós d'una desaparició.
El desaparegut es diu Andrej Pavelić.
És part d'una família reial extinta.
I mira l'escut d'armes.
- És el de l'anell. - Sí.
Abans de desaparèixer, el Pavelić malparlava a la premsa
d'una empresa militar dels EUA que fa operacions encobertes als Balcans.
Endevines quina era l'empresa?
Turn Lake Industries.
Sí. L'empresa està implicada en les morts de la tia i l'oncle.
Potser. A veure què més trobes sobre ells.
He d'avisar la Farr.
- Parla la Farr. - Peter. Tenim una pista d'un sicari.
No sé què fot punxant al servei secret a Georgetown,
però aquí ha emprenyat la gent.
Patíem per la filla del vicepresident, però era un punt mort.
Tot i que el servei secret en pot tenir clau.
I hem trobat més. Ha sentit parlar de Turn Lake Industries?
- L'empresa de defensa? - Exacte. La coneix?
Tenen contractes amb el Pentàgon i arreu del món. Per?
Els sicaris dels Campbell potser treballen per ells.
- En té proves? - Basten per obrir una investigació.
Reuneixi-les. Cal informar la presidenta.
Moguin el cul fins a la Casa Blanca tots dos.
Sí, senyora.
Rose, haurem de marxar.
Espera, he ensopegat amb una cosa.
Què és tot això?
La base de dades pública de donacions a campanyes.
Busquem algú dolent a la Casa Blanca, no?
Sí.
Per saber amb qui maquina un dolent, cal seguir els diners.
I molts dels diners de Turn Lake van a parar a...
VICEPRESIDENT ASHLEY REDFIELD
El vicepresident Redfield.
- Tot això és de debò? - Benvingut a la festa.
Has dit que el Hawkins havia quedat amb un cap.
Sí.
Doncs el director es diu Gordon Wick.
- No n'he sentit a parlar. - Potser el vicepresident sí.
ASHLEY REDFIELD I GORDON WICK
Hosti. Diria que es coneixen.
I de fa molt. Esdeveniments, conferències, laboratoris d'idees.
- Crec que l'hem trobat. - Imprimeix-ho. Ho durem a la Travers.
Com? La presidenta ens vol veure?
Benvinguda a la festa.
Ara que podem, descansa.
Quan vas prometre no tornar a motels,
no esperava que volguessis viure en un aparcament.
- Trobo a faltar banyar-nos. - I jo.
Però no ens hi quedarem gaire.
Així que descansa.
Si més no, el motel tenia tele.
Encara més raó per descansar, no?
D'acord.
Ens hauríem d'haver quedat el nadó.
A Wisconsin.
La nena era attrezzo.
Ja ho sé.
Però...
i si ho haguéssim fet?
- Ara el vols? - No aquell.
Potser ens en podem endur un altre.
- Per què? - Per tenir un nadó. No pares atenció?
No, miro de descansar.
Descansar.
Quan ens vam conèixer, deies que la feina era més fàcil si t'acompanyava una dona.
Ningú s'amoïna si el segueix una parella.
Exacte. Amb el nadó, la senyora ens va deixar passar a casa.
- Pensa que fàcil seria en família. - No ens podem cuidar d'un nadó.
A més de ser un plom, no sobreviuria a la nostra feina. I pensa en els caps.
Que sí.
No ens donaran missions si saben que tenim un nadó.
I què vols fer amb...?
Que sí!
En tot cas, no era per ara mateix.
Potser amb el temps, en un futur. No ho descartis.
Ho estic descartant. Queda descartat.
- Monks, podem parlar? - Sí.
- Tot bé? - Em quedo a la mostra d'art.
Pots fer festa.
D'acord.
- Et molesta? - No.
No, és que...
No sé fins quan continuaràs ressentida, en lloc de donar-me una oportunitat.
- Ressentida? - Sí.
No va de tu, sinó de la protegida. Per acompanyar-la, he de pelar algú.
Ets el nou i resulta que l'únic de l'equip a cagar-la en una situació d'alt risc.
Allò del bar et semblava d'alt risc?
- La tasca et sembla risible... - Mai ho he dit.
Doncs la resta ho diu.
No has vist a algú com jo liderar un equip?
No passa mai, collons. Per tu, això és ampliar la rehabilitació.
- Am... - Per mi, la guillotina.
Tot queda lligat al meu nom i no la puc cagar.
Un error em costaria la carrera. Ho hauries de saber.
Sí, i tant que ho sé.
Em sap greu.
Mira, sé que al principi semblava una mica antiquat,
però ho entenc.
Ho entenc. Tu manes i ho respecto.
Vull veure't triomfar.
Sí?
Doncs aprèn a rebre ordres.
Això no va del que va passar al bar.
La Maddie ha passat un mal matí. Em quedo per si em necessita.
Sé que no et prova fer-ho així però és decisió meva.
Per cert, si no estigués disposada a donar-te una oportunitat,
ja no series aquí.
Què cobra una terapeuta de roba? Demanaré l'augment.
Aquesta nit tenies festa.
Suposava que aniries més relaxada amb mi que amb el nou.
Chelsea, no. Em cuides sempre.
Sempre demano massa. Et mereixes una nit de festa.
M'agrada l'art. I potser necessites consell d'alta costura d'agent.
Tens l'alarma?
Sí, mama.
- És allà. - Sí.
Harper.
- Hola. - Hola.
- Enhorabona. - Moltes gràcies.
Sí. Ara mateix torno.
És clar.
- He de fer servir el lavabo. - D'acord.
Pausa pel bany.
Rebut.
Tot bé.
Ei. Són ells.
SEGUIMENT GPS
Per fi.
Molt bé. Som-hi.
Maddie, tot bé?
Maddie?
Quins collons.
EM SAP GREU TORNO AVIAT
En dono fe.
L'Almora era incapaç de dir ni piu encara que li hagués anat la vida.
Si el punxaves, sagnava José Cuervo.
El cap no és capaç de beure?
N'és capaç. Ni que pogués fer gaire més.
En va ser capaç. Va importar poc, però.
Senyors, la lliçó d'aquella nit
és "no busquis brega amb el servei secret".
L'Arrington no permet aquestes carallades.
Exacte.
I bé que fa, creieu-me.
La Toixó no hi és. Tots a una.
Puc fer servir el teu telèfon? Sembla que m'he perdut.
Se't veu increïble.
- Segur que no t'han seguit? - N'estic convençuda.
I em podria estar dies, aquí.
Quant de temps tenim?
- Un parell d'hores. - Bé.
Si s'allarga, esdevé una crisi nacional de cal Déu.
Doncs el sopar aviat estarà llest.
Sí?
I si abans... vull les postres?
Crec que abans hem de parlar.
Hauríem de parlar després.
Ha sortit per la finestra que va a un carrer lateral.
Ha pogut entrar en un cotxe.
Eli, David, feu un circuit d'agents i policia a mesura que arribin.
Sis illes i aneu eixamplant. Dueu orelleres per si pitja l'alarma.
M'hi poso.
Jeff, treu els vídeos de les càmeres d'aquell edifici i parla'm cada 10 minuts.
Digues què vols que faci.
M'estic perdent alguna cosa. Ho havia planejat.
Amb tot allò del vestit, com si anés de cita.
És insòlit?
No, ha tingut cites. Mai tenen importància i m'explica qui li fa peça de bon grat.
Què ha canviat avui? Semblava que volgués quedar amb algú?
No, aquí em perdo. Per què ho amaga?
Has vist res d'estrany amb el professor d'art?
En quin sentit?
Ahir es notava una mica de flama entre ells. Pensava que no era res, però...
La gent amaga el que creu que els altres no veuran amb bons ulls.
Merda. Truca a demanar l'adreça. Condueixo jo.
Va bé.
Em ve de gust.
Mira, t'he de parlar d'una cosa.
La mare que...!
Què fas? He dit que et trucaria en acabar.
- El coneixes? - T'ho puc explicar.
Sisplau, no la forcis. Dirà el que necessitem que digui.
- Necessito més. - Per què?
No ploris per ell. Et feia servir per la seva moguda ecologista.
El que necessito de tu importa més.
No!
Espera't. Miraré al darrere.
Trenca!
Maddie?
Buit.
Subtítols: Rocío Rincón Fernández