FBI:s ställföreträdande chef mördades på Gudfadern-manér.
Jag tänker inte åka dit och överlämna hårddisken
förrän vi vet vem vi kan lita på.
DETTA HAR HÄNT
- Har du hårddisken? - Ja.
Den är högsta prioritet. Var har du varit?
Jag hittade den här i datorn.
Nu är frågan om du kan övertyga mig att lita på dig.
Där är du. Jag har hittat nåt.
Rose...
- Vad gör hon här? - Hon är på vår sida.
Jag hörde min moster säga att Vita huset är opålitligt.
Hur länge har de jobbat för dig?
Han i över åtta år. Lysande resultat. Han tog in henne för ett par år sen.
- Vill du se vårt nya hem? - Vad är du ute efter?
Jag tänkte att vi skulle kunna testa att bo så här.
Och se hur det är. Lek mamma, pappa, barn med mig.
Jag skickar en ersättare. Erik Monks.
Vi har en ny medlem i personskyddet.
Erik, Maddie Redfield. Du kanske känner till honom.
Han räddade presidenten.
- Var det du som blev skjuten? - Ja.
Varför bevakar en som räddat presidenten vicepresidentens dotter?
Fysioterapin tog sin tid.
Det är nog deras sätt att mjukstarta en gubbe.
Gör mig en tjänst.
Jag vill veta varför en nationalhjälte blir tilldelad ett så otacksamt uppdrag.
- Presidenten anländer nu. - Uppfattat. Allt under kontroll.
Det bröts. Upprepa.
Allt under kontroll.
FÖR TVÅ ÅR SEDAN
Presidenten, tack för visat stöd för de fackligt anslutna.
Trevligt att träffas.
Här borta!
Presidenten!
Presidenten, ni är enda skälet till att vi kan behålla fabriken i USA.
Arbetarna vill gärna ta er i hand.
- Håll ögonen på mannen klockan tolv. -Monks, din radio...
Tack ska ni ha.
Så här ser amerikansk tillverkning ut. Fortsätt så.
När jag var yngre innebar ett fackligt fabriksjobb många timmar...
Mannen med skägget. Kontrollera vad han gör.
Vad sa du?
Han monterar nåt okänt.
Det innebär bra lön, sjukvård, trygghet...
Vapen!
Kom in.
- Letar du efter nåt? - Tabletter.
Hur så? Har du ont i huvudet?
Du är missbrukare och blev tvångsinlagd på rehab.
Om inte du var chefens f.d. partner, skulle du aldrig ha fått det här jobbet.
- Glömde jag nåt? - Det är mestadels rätt.
Jag fick smärtstillande efter skottskadan.
Det såg illa ut om jag sumpade jobbet, så om jag klarade ett år utan dem...
Då fick jag börja från ruta ett.
Det är den värsta svågerpolitiksskiten jag har hört.
"Mestadels rätt", sa du.
Ja.
Du sa att jag var missbrukare.
Det kommer jag alltid att vara.
- Ska det öka mitt förtroende för dig? - Det ska ingenting. Det är sanningen.
Men just nu är jag drogfri. Jag testar mig två gånger i veckan.
Vet vicepresidenten att en missbrukare skyddar hans dotter?
Jag trodde väl inte det.
Berätta det för honom.
Tjalla på mig. Du behöver bara ringa.
Du är ambitiös.
Du vill skydda presidenten en vacker dag, eller hur?
- Det kanske jag kan hjälpa till med. - Hur så?
- Jag kan lära dig ett och annat. - Lära mig?
- Som en mentor? - Ja.
En gammal, långsam och missbrukande mentor?
Ja.
Jag växte upp bland narkomaner i East St. Louis.
Min farbror var inne på rehab, blev troende och fick jobb i en mataffär.
Förblev nykter till sin död.
Religion fungerar för vissa, meditation för andra.
För honom var det jobbet.
Jag är glad att du är drogfri. Hoppas att det förblir så.
Men åta dig inte uppdraget av fel skäl.
Du har inte fel.
Vad bra. Det är mer som står på spel än vilken påse man väljer i mataffären.
Ponera att jag tror på dig.
Det betyder att de som mördade min familj gjorde det för hårddiskens skull.
Därför behöver jag den.
Sen, då? Vem ska du visa den för om du inte litar på dina kollegor?
- Jag litar på presidenten. - Säkert?
Vi har varit vänner sen hon ställde upp i mellanårsvalet.
Vi jobbade ihop i 23 år. Jag känner henne utan och innan.
Begrunda följande fakta:
Hon grundade Nattroteln, kände din familj och bad om just dem.
Hon är på din sida.
- Om hon inte hade frågat efter dem... - ...så hade sanningen inte kommit fram.
De var patrioter, Rose. De kände till riskerna med uppdraget.
- Nu måste vi slutföra deras jobb. - Det gör jag.
- Förlåt? - Jag och Peter.
Vi listar ut det.
Bara då känner jag mig trygg. Jag vägrar att ge bort hårddisken.
Du sa att du hade hittat nåt förut.
- En adress. - Till vadå?
Vad sägs om det här? Jag går härifrån utan hårddisken.
Ni åker till adressen och tar reda på allt ni kan.
Och jag tänker ut hur jag ska framföra detta till presidenten
utan att det låter totalt oansvarigt.
- Säger "Fiskgjuse" dig nåt? - Som i fågeln? Nej. Hur så?
Jag hörde när de sa att de behövde varna Fiskgjuse.
Det är nog ett kodnamn.
Jag undersöker saken.
- Släpp henne inte ur sikte. - Uppfattat.
- Psykopaterna letar efter oss fortfarande. - Det är ingen som förföljer oss.
Varför ringde du inte först? Varför dök hon bara upp?
Mördarna kunde ha spårat dig.
- Jag hade hellre vetat i förväg. - Okej, inga fler överraskningar.
- Hittade du nåt annat på hårddisken? - Flera tusen filer.
Vad vet du om Omar Zadar?
Dissident och ledare för Folkets befrielsefront.
Han bestred deras hävdande om ansvar för attacken.
Presidenten tror inte att han är inblandad.
- Vad tror du? - Ingen aning.
Han sägs vara hederlig nu när han ställer upp i valet, men...
...de har sprängt hus förut.
Det finns inga bevis på att de låg bakom bombdådet i tunnelbanan.
Emma och Henry hade kanske hittat det.
Hårddisken innehåller en mapp med hans namn.
- Såg du några andra namn? - Inte Farr eller Hawkins i alla fall.
Det verkar...
...konstigt att det skulle finnas en ingenjörsbyrå så här långt bort.
- Kan jag hjälpa er? - Jag heter Peter Sutherland. Detta är...
Händerna.
- Förlåt? - Visa händerna.
- Känner du Emma och Henry Campbell? - Nej. Borde jag det?
Vi söker en ingenjör som arbetade med dem. Vi utreder...
Vi skriver en artikel. Den är till Richmond Daily News.
Ni har nog kommit fel.
Vänta. Vi undrar bara...
Jag har inga svar att ge.
Jag bor ensam, jag känner ingen Ella eller Harry,
och jag tror inte att han är journalist.
Snälla ni.
Gå härifrån nu.
Vi går. Kom.
Vad är det?
Det står en rostig gammal bil bakom ladan, va?
Nej.
- Stod det en sån där förut? - Jag vet inte vad du menar.
Som barn red jag över den där åsen på en ponny.
Men jag föll och skadade vristen. Jag började gråta.
Så jag och min moster Emma bakade kakor tillsammans med en annan kvinna.
Var det du?
- Förföljde nån er hit? - Nej.
Då kan ni komma in.
Ta av skorna. Vi gör så här.
- Jag heter Rose. - Jag vet. Lorna.
Hyenan är ett annorlunda djur på savannen.
Varför sa du att du inte kände dem?
- Varför sa ni att ni var journalister? - Jag är FBI-agent.
Det menar du inte. Vilken chock!
- När träffade du dem senast? - Det var åratal sen.
De mördades för tre dagar sen.
- Var då? - I sitt hem.
Jag var också där. Jag tog mig knappt därifrån.
- Det visste jag inte. - Inte? Nyheterna har tagit upp det.
Jag slutade titta på "nyheterna" för länge sen.
- Hur kom du undan? - Jag fick hjälp.
Jag beklagar.
- Emma och Henry... - Jag vet att de var spioner.
Vi hittade en hårddisk. Filerna på den ledde oss hit.
Datum visar att ni haft kontakt nyligen.
-Än sen? - Det här angår rikets säkerhet.
-Är det så? - Ja.
Då ska ni få höra min livshistoria.
Ska du inte ta av dig sidovapnet innan du kommer hem till mig
och läxar upp mig om rikets jävla säkerhet?
Nej, jag ville bara framföra en poäng.
- Som är? - Ni vet inte vad ni ger er in på.
Berätta det, då.
- Ju mer ni vet, desto farligare blir det. - Det är redan för sent.
Det finns en förrädare i Vita huset.
Och vi vet att den personen har med bombdådet att göra.
Vi tror också att ett till attentat kommer att ske.
- Om de sa nåt till dig... - Det gjorde de inte.
Jag skulle bara samla ihop information.
Jag ska redan ha gått i pension. Men det skulle de också.
- Vad ville de ha för information? - Ritningar över infrastruktur och bygglov.
Som tidigare ingenjör hade jag kontakter. Jag vet inte vad de skulle med det till.
Nåt måste du ha märkt. Ett mönster, en mindre detalj?
- Varför då? - Du är vårt enda hopp nu.
Jag har varit på flykt i tre dagar. De som dödade min familj är ute efter mig.
Har du inte nåt att berätta?
De var fantastiska vänner.
Lojala.
Jag gav dem filer om kommunala tjänster, men de ville ha andra filer också.
Ritningar till byggnader inom samma kvarter.
- Var då? - Ni lär inte förstå.
- Vad menar du? - Ni kan inte tyda filerna utan mig.
Ritningarna är avancerade.
Så, jag antar att vi får ta en åktur.
- Vad tecknar du? - En flicka.
En ung kvinna egentligen.
Nån du känner?
Nån jag vill lära känna bättre.
Jag vill gärna se teckningen när den är klar.
Jag visar dig den gärna...
...när jag är klar.
Hur går det för dig?
Jag vet inte riktigt.
Jag behöver nog hjälp.
Det gör du inte alls.
Men möjligtvis uppmuntran.
Jag är inte helt säker på färgerna.
Tvivla inte på dig själv.
Jag gillar den här delen.
- Gör du? - Ja.
Vad är det du gillar mest?
Skikten.
Och...
...penseldragen.
Det du som finns i den.
Din intuition är fantastisk, Maddie.
Lita på den.
Förlåt.
- Varför då? - Det var olämpligt.
Nej, då.
Nej, det är ett misstag.
Jag borde inte ha gjort så.
Förlåt.
Vi träffades på Middlebury College.
Middlebury? Moster gick på Vassar.
Det var under en språkkurs på sommaren.
Emmy läste ryska med mig. Henry läste arabiska.
Jag vet inte när de blev FBI-agenter, men de rekryterades som ett team.
Efter sommaren gick vi skilda vägar. Jag skaffade ett vanligt jobb.
Men senare jobbade jag på sidan för dem.
Jag hittade min egen nisch som underrättelseagent.
- Pratade moster ryska? - Ja, väldigt bra.
Hon rekryterade några ryssar till vår sida.
- Det hörde du inte från mig. - Vad sjukt.
De framstod som vanliga människor som loppisfyndade och sommarkryssade.
De var inte på kryssningar.
Så hela deras liv var en lögn?
Inte en lögn. En hemlighet.
En som ger en ett annat perspektiv och gör en starkare.
- Det är viktigt arbete. - Men ingen känner en.
- Vad är det för liv? - Ett jävligt bra liv.
Säger kodnamnet Fiskgjuse dig nåt?
Nej.
- Hur blev du inblandad i det här? - Han jobbar i Vita huset.
Peter svarade när jag ringde ett nödnummer som jag hade fått.
- Vilken service. - Jag svarar bara i telefon.
Så Pete Sutherlands grabb svarar i Nattrotelns telefon.
- Kände du min pappa? - Nej.
- Du var väl på tunnelbanetåget? - Ja, det var jag.
Ta nästa avfart.
Det är alltså här nånting kommer att hända,
om man får tro Emma och Henry.
Inga uppenbara mål.
- Ligger några regeringsbyggnader här? - Nej.
Kan vi inte lämna gatan? Det känns inte tryggt här.
Det ligger ett fik här.
Vi ser om vi kan klura ut vad filerna betyder.
Vi ses här om tio minuter.
- Jag ser mig omkring. - Bra tänkt.
Denna del omfattar detta område. Där är närmaste transformatorstation.
Varför ville de ha ritningar över elnät och gasledningar?
De letade efter sårbarheter, nåt att sabotera kanske.
Vad är viktigt nog här omkring för att saboteras?
Ingen aning.
-"Videomaterial?" - Det är inte mitt. Låt mig.
- Det verkar vara trafikkameror. -Övervakningsfilmer.
Det finns en mapp för varje adress i kvarteret. Till och med för fiket.
Vad letade de efter?
- Hur länge har du känt honom? - Peter? Bara i några dagar.
Du känner till hans pappa, va? Och vad han anklagades för?
- Till viss del. Hur så? -Är det inte märkligt?
Han befann sig på det tunnelbanetåg som han nu utreder.
- Så...? - Så sök efter hans namn.
Varför då?
Jag gillar inte sammanträffanden. Det borde inte du heller.
Okej.
Hej. Har ni hittat nåt?
Nej. Du?
Bara en tandläkarmottagning och redovisningsbyråer.
-Är allt bra? - Jadå.
Kan du hämta lite papper från toan?
- Javisst. - Oj, vad jag är...
Det var lite väl överdrivet.
INGA RESULTAT
Ingenting.
- Känns det bättre? - Eventuellt.
För dig?
- Ursäkta. Var det tunnelbanan jag kände? - Ja. Den kör rakt här under.
Tack.
- Tänk om det var ett misstag. - Va?
Bombdådet.
Titta här.
Bomben sprängdes här, men bara för att jag stoppade tåget.
- Målet kanske var ett annat. - Menar du här?
Det finns inga fler stationer i närheten.
Nej, men tunneln går här under. Det skakade som fan på toan.
Hur gör det skillnad på vilken plats en bomb sprängs?
- Det kanske är närmare gatunivån här. - Nej.
Ta fram ritningen igen.
Det finns en gasledning som korsar en tågtunnel.
Vad hade hänt om den sprängdes där?
Om ledningen skulle sprängas, hade två kvarter totalförstörts.
- Varför just här? - Det vet jag inte.
Du satte stopp för nåt när du klev på det där tåget.
Undrar du vad Vita husets förrädare planerar?
Ta reda på vad personen misslyckades med för ett år sen.
Hallå, du måste betala för kartan.
Vad tycker du om...?
Det där är Charlotte.
- Harper. - Harper.
Just det.
Grävling tål bara henne i små doser. Och jag ännu mindre.
- Du smälter in, va? - Det är tanken.
Grävling gillar dig.
- Gillade inte presidenten dig? - Jo, det gjorde han.
Men han la inte upp bilder med mig.
Jag trodde nästan att du gav mig en komplimang.
- Alla har sin egen stil. - Sant.
Jag är den enda som Maddie inte har bränt eller fått avskedad.
Det beror på att jag förstår mig på henne.
Jag förstår. Ni är vänner.
Det viktiga är att hon släpper in mig.
Din metod funkar säkert för en president vars minsta steg planeras veckor i förväg,
men hon är en impulsiv tjej som går i skolan.
Man måste lära känna henne bättre än hon själv.
Gör du det?
Jag vet vad hon gillar och vilka hennes bortskämda vänner är.
Vilka som är opålitliga.
Harper ska träffa sin idiotiska pojkvän, som skickat Maddie en dickpic.
Jag observerar nog hellre på avstånd.
Så bra. Då får du hålla dig där.
- Säkert att du inte vill ha skjuts? - Jag sinkar er bara.
Anta alltid att du är förföljd och fortsätt framåt.
Tack för allt.
De var så stolta över dig.
- Sa de det? - Och mer än så.
Jag kan komma förbi när det här är över...
Ja, gärna.
Okej.
Vänta.
Du kände honom, va?
Förlåt för att jag pressar dig, men jag har så många frågor.
Frågor eller tvivel?
Regeringen hemlighöll allt om honom. Om du vet nåt...
Jag kände inte din pappa personligen, men däremot två agenter som utredde honom.
- Du tror att han är skyldig. - De gjorde det.
Varför finns inga bevis?
- Vad skulle bevis förändra? - Allting.
- Sanningen betyder allt för mig. - Sanningen?
Den kan vara smärtsam också. Du borde sluta tänka på honom.
Tänk på henne istället.
- Tack. - Ingen orsak.
- Hallå? - Tjenare.
Bilen du sökte har hittats.
Den har synts till i ett bostadsområde utanför Silver Spring.
-Är den övergiven? - Oklart. Jag är på väg dit.
- Cisco, du ska veta att de är farliga. - Nämen, försöker du hetsa upp mig?
Jag menar allvar.
Jag kan inte berätta mer, men avvakta. Skicka adressen och vänta på mig.
Okej, du får väl vara med också.
Sa jag inte det?
TILL SALU
Det här är så härligt.
Vi kan inte stanna så länge. Det är för farligt.
Gillar du inte att vara här?
Jo, det gör jag.
Men jag vill inte bli som dem.
- Som vilka då? - De som anlitar oss.
Bortskämda...
...mjäkiga...
...och arroganta.
Jag vill bara jobba och...
...vara med dig.
- Hur går det? - Dåligt.
Mikrad mac 'n' cheese och svampsoppa på burk.
De försöker ta livet av sig med konserveringsmedel.
Vänta.
- Marinarasås. - Jag tar den.
- Ja. - Var är du?
Jag lagar middag.
Hur snabba är ni om jag skickar några koordinater?
Skicka dem så får du veta.
Jag skickar koordinaterna.
Och sen får vi se.
Cisco, det här är Rose.
- Hejsan. - Hej.
- Korman har knackat dörr. - Jag bad er att vänta.
Lugn. Vi fick ett tips.
Ser du huset till salu?
Enligt grannarna är ägarna bortresta. De senaste kvällarna har lamporna lyst.
Som de gör nu?
Huset borde stå tomt. Vi får lov att gå in för ägarna.
- Har ni knackat på? - Vi avvaktade. Kom nu.
Jag ska äntligen på en dejt, och titta här. Jag ska laga middag.
Hon är lite för snygg för mig, men man måste sikta mot stjärnorna.
- Hon är snygg. - Eller hur?
Vad är det här?
- Ertappad. - Du stal Kevin.
- Jag förtjänade honom. - Jag gjorde det.
Håll den här, Rose.
Det väcker så många frågor.
- Klarar du dig i bilen? - Ja, jag har sällskap.
Jag ber alltid mina gäster att ta av sig skorna.
Oroa dig inte.
Vi städar efteråt.
Vi vill bara leka.
Vi fick en dålig start. Du har pratat med systerdottern och hennes FBI-kompis.
Vad sa du till dem?
Dra åt helvete.
- Jag kommer att ha så kul med dig. - Få det överstökat.
Jag har inget att säga er.
Må så vara.
Men om du skulle råka ändra dig,
så säg gärna till.
Vapen!
MISSLYCKAT MORDFÖRSÖK!!!
Spola tillbaka.
- ...är en grundbult... - Pausa där.
Titta. Han ser det.
Han vet att han ska bli skjuten och gör det ändå.
Vilken stake.
Fan också.
Börjar inte ert skift snart?
- Du borde kolla klippet. - Jag har sett det.
Det här är i slowmotion och med musik. Han är en jäkla hjälte.
Med ett pajat knä och ett skotthål i axeln.
Han lär aldrig mer behöva betala för sig på krogen.
Synd att han är nykter.
PRESIDENTEN TRÄFFAR HJÄLTEN SOM RÄDDADE HANS LIV
- Hur är läget? - Bra.
Jeff lämnade datorn framme igen.
Ni kan få två rum på samma våning.
Det duger.
Ta ett rum med två sängar istället.
Okej. Ett ögonblick bara.
Du kanske kan hjälpa oss faktiskt. Hon står under mitt beskydd.
En man har förföljt henne.
Mitt ex.
Han tog inte uppbrottet så bra.
Han ville kontrollera mig. Först var det hot, sen förföljde han mig.
-Åh, nej... - Han dödade min katt.
Lägg av!
Samtidigt som han träffade en annan.
Hon vill också se mig död nu.
Vad hemskt.
Ja. Men du behöver inte oroa dig.
Om nån frågar efter oss,
så säg att vi inte är här och ring upp på rummet.
- Självklart. - Tack.
Tack.
- Ha en trevlig kväll. - Sov så gott.
- Hej. - Hej.
- Vad ska vi äta? - Kyckling med våfflor.
Tvårätters. Ja tack.
- Hittat nåt på hårddisken? - Jag läser om den där Zadar.
- Vad har du hittat? - Ingenting direkt.
Jag hittar ingen förklaring till varför han skulle vilja spränga en bomb.
Kanske var det nån i Vita huset
som erbjöd honom nåt i utbyte för att inte behöva spränga bomben själv.
Ja.
Kom och ät.
Rose.
- Kom och ät. - Ja, ursäkta.
Varför skulle nån i Vita huset utföra en terrorattack?
Ingenting ursäktar det.
Om vi hittar bevis som fäller Hawkins eller nån annan...
- Då spelar motivet ingen roll. - Jo. Orsaken är viktig.
Åh, herregud.
Var det gott?
Det är för sunkigt här för sån här gourmetmat.
Jag kunde i alla fall lösa in mina poäng som medlem hos Franks sjaskiga motell.
- Strök de hotellavgiften? - Nej, men när jag såg hur stor poolen var...
Finns det pool?
Nej.
Reste du och din fästmö mycket?
Jag och Zoe?
Nej.
I alla fall...
...inte så mycket som hon ville.
- Jag ville också resa mer, men... - Jobbet.
Nej, jag...
Jag var frånvarande.
Efter bombdådet och...
Efter allt konspirationssnack så...
Jag kröp in i mitt skal.
Jag grubblar mycket som det är, och om jag ska vara helt ärlig...
...borde jag ha pratat mer med henne om hur jag hade det.
Jag ville ju tillbringa resten av livet med henne...
Jag tror inte att man behöver prata jämt för att vara i samförstånd.
Äldre par på restauranger säger inte så mycket till varandra,
men de verkar lyckliga.
De har inget mer att säga.
Det är nog inte det.
Men de förstår varandra.
De är bekväma med tystnaden.
Jag kan fixa ett rum till, det är inga problem.
Jag vet.
- Finns det mer sirap? - Varsågod. Hur mycket vill du ha?
Förresten, det var tråkigt...
...att höra vad som hände din katt.
Stackars Morrhår.
- Hette han så? - Hon.
Hon höll ut längre än väntat.
Ja. Jag visste att det inte skulle bli lätt.
Hon var ett proffs, va?
Ja.
Min tur.
- God morgon. - God morgon. Du snarkar.
Ja, jag har hört det.
- Väckte jag dig? - Några gånger bara.
- Förlåt. - Det gör inget.
- Skönt att du äntligen fick sova. - Det tycker jag med.
- Sett nåt på övervakningsfilmen? - Nej, ingenting.
Jag granskar alla skummisar under veckan före attentatet.
- Fann man nån misstänkt? - Förutom mig?
- Allvarligt. - Jo, faktiskt.
Han bar en svart jacka och luvtröja.
Men jag såg inte ansiktet.
Jag grep honom nästan.
Han hade en skallerorm tatuerad på sidan.
Jag informerade utredarna, men de hittade aldrig nån.
Okej. Jag ska leta efter en svart jacka.
DET ÄR FARR. RING MIG PÅ DET HÄR NUMRET.
- Peter. -Är det här ditt nya nummer?
Det fanns ett spionprogram på min mobil. De spårade nog er så.
Skaffa en ny mobil och messa mig ditt nummer.
Okej.
Hur mår ni? Fanns det nåt på adressen?
Bomben i tunnelbanan skulle visst sprängas nån annanstans.
- Vad menar du? - Ovan jord.
Linjen går inte ovan jord.
Jag förklarar mer sen, men vi befarar fler attentat.
Herregud.
Vi måste meddela FBI.
- Innan dagens slut. Är det förstått? - Ja.
Kan man öppna den här?
Det är bara under kontorstider. Jag är här varje dag.
Då var vi klara.
Har du larmet?
Ja. Tack.
- Den nye överdriver en aning. - Hans jobb är att skydda dig.
Man känner sig fången.
Jag vill be om ursäkt.
Det blev inte bra igår.
Jag vill inte att du ska oroa dig...
Jag borde sluta.
- Fortsätt prata, annars tror han... - ...att det här händer.
Jag får sparken om det här kommer ut. Och du hamnar mitt i en skandal.
Det vill jag inte.
Om vi kan vara ensamma i några timmar?
- Nånstans privat? Kanske hos dig? - Okej.
Väntar Secret Service utanför medan vi...?
Medan vi gör vadå?
Ingen får veta nåt.
Ingen.
Lita på din intuition, som jag på min.
Jag kan skaka av mig agenterna. Vi kan vara helt ensamma...
Om du vill det.
- Hur känns axeln? - Bra, tack.
Förresten...
Hur kändes det att bli skjuten i Ohio?
Det gjorde ont.
Det är uppenbart, men jag blev faktiskt förvånad i stunden.
Jag vet inte vad jag förväntade mig.
Vissa tuppar av medan andra hamnar i chocktillstånd.
Men jag?
Jag minns bara smärtan.
Skulle du göra om det?
Det kanske är så att jag behöver jobbet för att inte knapra piller.
Det må vara så. Men jag är beredd att göra min uppgift.
Jag begick ett misstag på baren. Men ifrågasätt inte mitt åtagande.
Vi har annorlunda synsätt, mitt må vara gammalmodigt,
men jag anpassar mig.
Här kommer Harper.
Hej. Hur är läget?
Inga mystiska svarta jackor dagarna före attentatet.
- Samma morgon, då? - Jag kollar där nu.
En kvinna satt där i timmar och tittade ut genom fönstret och pratade med sig själv.
Får jag se?
Hon pratar i en mikrofon.
Zooma in.
Jag gör bilden skarpare.
- Hur vet du att de inte är nåt på spåren? - Agenterna har pratat med kvinnan i fråga.
Hon berättade det lilla hon visste för dem. Vi behöver inte vara oroliga.
Och vad hände med kvinnan?
Det är bäst att inte nämna det.
Herrejösses.
- Inga lösa trådar, sa du. - Ja, jag vet.
- När är allt det här över? - Snart.
- Vad letar jag efter? - Helvete.
- Vadå? - Hon jobbar för Secret Service.
- Hur vet du det? - Jag känner henne.
God morgon, vicepresidenten.
- God morgon. Är hon där inne? - Ja.
- Det innebär att hon... - Att hon skyddar nån.
Det är ingen terrorattack längre. Det är ett mordförsök.
På vem då?
Hej, älskling.
Redan den där minen.
Du kan lika gärna gå rakt på sak.
- Nån pratade med mig på baren. - Maddie...
- Varför söker du dig till problem? - Genom att gå på en bar?
Vad ska du dit och göra? Varför inte plugga istället?
Undertexter: Viktor Hessel