‎Directorul adjunct al FBI-ului a fost ucis ‎ca în ‎Nașul.
‎Nu merg la Casa Albă și nu le dau hardul ‎până nu știm în cine ne putem încrede.
‎DIN EPISOADELE ANTERIOARE...
‎- Mai ai hard-diskul? ‎- Da.
‎E prioritatea numărul unu.
‎Unde ai fost?
‎Era în computerul fără rețea.
‎Întrebarea e: mă mai convingi ‎să mă încred în tine?
‎Ai ajuns. Cred că am găsit ceva. Uite!
‎Rose...
‎- Ce caută aici? ‎- Ține cu noi.
‎După mătușa mea, ‎cineva de la Casa Albă nu e de încredere.
‎- De când colaborați? ‎- Cu el, de opt ani. Cu rezultate bune.
‎Pe ea a adus-o de doi ani. ‎Fac echipă bună.
‎- Îți arăt noua noastră casă? ‎- Ce vrei să obții aici?
‎M-am gândit ‎că am putea încerca și asta o vreme.
‎Ca să vedem cum e. ‎Hai să ne jucăm de-a familia!
‎Trimit pe altcineva.
‎Erik Monks.
‎Ți-l prezint pe noul membru ‎al echipei de pază.
‎Erik. Ea e Maddie Redfield.
‎Poate-l știi, ‎l-a salvat pe fostul președinte.
‎- Tu ai fost împușcat? ‎- Da.
‎Îl salvezi pe președinte ‎și păzești fiica vicepreședintelui. De ce?
‎După ce am fost împușcat, ‎recuperarea a durat.
‎Așa vor ei ‎să-i ușureze revenirea unui moșuleț.
‎Îți cer o favoare.
‎Vreau să știu de ce un erou național e pus ‎într-un post inutil din Serviciul Secret.
‎Sosește Cutezătorul.
‎Înțeles. Totul e în regulă.
‎Se întrerupe. Spune din nou!
‎Totul e în regulă.
‎CU DOI ANI ÎN URMĂ
‎Domnule președinte, ‎vă mulțumim că sprijiniți sindicaliștii.
‎Domnule președinte! Mă bucur să vă cunosc.
‎Aici, domnule președinte!
‎Doar datorită dumneavoastră putem ‎să menținem fabrica asta în țară.
‎Toți cei de aici v-ar strânge mâna.
‎- Mulțumim! ‎- Atenție la bărbosul din față!
‎Monks, nu te aud...
‎Vă mulțumesc tuturor.
‎Așa arată ceva fabricat în America.
‎Țineți-o tot așa!
‎Când eram copil, o slujbă sindicalizată ‎la uzină însemna ore de lucru normale...
‎Tipul cu barbă. Cineva să vadă ce face!
‎- ‎Ce ai spus? ‎- Asamblează ceva. Nu știu ce.
‎Oferă salarii bune, sănătate, siguranță...
‎Armă!
‎AGENTUL DE NOAPTE
‎Intră!
‎- Te ajut? Cauți ceva? ‎- Pastile.
‎De ce? Te doare capul?
‎Știu că erai dependent, ‎ai stat la dezintoxicare
‎și, dacă n-ai fi ‎fostul partener al șefului,
‎nu te mai primeau niciodată înapoi.
‎- Mi-a scăpat ceva? ‎- Nu. În mare, ai dreptate.
‎Când am fost împușcat, ‎am recurs la analgezice.
‎Nu dădea bine să mă lase să eșuez.
‎Au zis că, dacă renunț timp de un an...
‎pot începe iar, de jos.
‎E cea mai mare prostie pe care am auzit-o.
‎- Ai zis că am dreptate „în mare”. ‎- Așa e.
‎Ai spus că eram dependent.
‎Încă sunt. Voi fi mereu.
‎Și trebuie să-mi crească ‎încrederea în tine?
‎Nu trebuie să-ți crească nimic. ‎E adevărul.
‎Așa cum e adevărat și că am renunțat. ‎O dovedesc prin două teste săptămânale.
‎Vicepreședintele știe ‎că un toxicoman îi apără fiica?
‎Eram sigură.
‎De ce nu-i spui?
‎Dă-mă de gol!
‎Trebuie doar să dai un telefon.
‎Ești ambițioasă.
‎Vrei să ajungi în vârf, să aperi cândva ‎un președinte. Te-aș putea ajuta s-o faci.
‎- Cum? ‎- Te pot învăța unele lucruri.
‎Să mă înveți?
‎- Ca mentor? ‎- Da.
‎Un mentor bătrân, lent și toxicoman?
‎Da.
‎Am crescut pe lângă drogați ‎în East St. Louis.
‎Unchiul meu a fost la dezintoxicare,
‎a dat de Iisus, s-a angajat la magazin ‎și nu s-a mai drogat până la moarte.
‎Religia îi ajută pe unii, ‎meditația pe alții.
‎Pe el l-a ajutat slujba.
‎E bine că ai renunțat, sper să rămână așa. ‎Dar slujba nu se face din motive greșite.
‎Așa zic și eu.
‎Bun. Fiindcă aici miza e mult mai mare ‎decât la tejghea.
‎Să zicem că te cred.
‎Atunci pe mătușa și unchiul meu i-au ucis ‎pentru ce este pe acest hard-disk.
‎- De asta am nevoie de el. ‎- Și pe urmă?
‎Cui să-l arăți, ‎dacă nu te poți încrede în colegi?
‎- Mă pot încrede în dna președinte. ‎- Ești sigură?
‎Sunt prietenă cu ea ‎de când a intrat în politică.
‎Lucrăm împreună de aproape 23 de ani. ‎Știu exact cine e.
‎Gândește-te la fapte!
‎Travers a pornit Acțiunea de noapte ‎și i-a cerut pe mătușa și unchiul tău.
‎Dacă e cineva de partea ta, ea e.
‎Dacă nu-i punea în Acțiunea de noapte...
‎Nu s-ar fi aflat adevărul.
‎Ai tăi au fost patrioți, Rose.
‎Știau ce riscuri comporta misiunea asta.
‎Trebuie să le terminăm munca.
‎- Atunci o termin eu. ‎- Poftim?
‎Eu și Peter. Vom afla ce se întâmplă.
‎Doar așa mă voi simți în siguranță. ‎Și nu dau hardul nimănui.
‎Când intram, ai zis că ai găsit ceva. Ce?
‎- O adresă. ‎- Ce adresă?
‎Uitați ce facem!
‎Eu plec acum fără mașină.
‎Voi mergeți la acea adresă ‎și aflați ce puteți.
‎Iar eu mă gândesc ‎cum îi prezint președintei acest plan
‎fără ca totul să pară complet nesăbuit.
‎„Osprey” îți spune ceva?
‎Osprey, ca specia de vultur? Nu. De ce?
‎L-am auzit pe unchiul meu spunând ‎că trebuie să-l avertizeze pe Osprey.
‎Pare un nume de cod.
‎Încerc să aflu.
‎- N-o scăpa din ochi nici măcar o clipă! ‎- Da, doamnă.
‎- Psihopații ăia încă ne caută. ‎- Nu ne urmăresc. Suntem în siguranță.
‎Nu m-ai sunat înainte să vii cu ea. ‎De ce m-ai surprins?
‎Riscam să te găsească ucigașii.
‎- Aș fi preferat să știu. ‎- Am înțeles. Gata cu surprizele.
‎- Ai mai găsit ceva pe hard? ‎- Mii de fișiere.
‎Ce știi despre Omar Zadar?
‎Disident balcanic, conduce ‎Frontul Popular de Independență.
‎Când FPI a revendicat atacul de la metrou, ‎el a negat.
‎Farr a zis ‎că președinta nu crede că e implicat.
‎Tu ce crezi?
‎Habar n-am.
‎Se pare că s-a potolit ‎de când a intrat în politică.
‎Dar punea bombe în clădiri, deci...
‎N-au existat dovezi că FPI a fost implicat ‎în atentatul de la metrou.
‎Poate că Emma și Henry au găsit dovezi.
‎- Pe hard-disk e un fișier cu numele lui. ‎- Sunt și alte nume?
‎Am căutat „Farr” și „Hawkins”. Nimic.
‎Mi se pare...
‎E ciudat că o firmă de inginerie ‎are sediul tocmai aici.
‎Pot să vă ajut?
‎Bună dimineața! ‎Sunt Peter Sutherland. Ea e...
‎Mâinile!
‎- Poftim? ‎- Arătați-mi mâinile, vă rog!
‎- Îi știți pe Emma și Henry Campbell? ‎- Nu. Ar trebui?
‎Voiam să vorbim ‎cu un inginer care a lucrat cu ei.
‎- Facem cercetări... ‎- Pentru un articol la ziar.
‎Lucrăm pentru ‎Richmond Daily News.
‎Mă confundați, îmi pare rău.
‎Stați! Vă putem întreba...
‎Nu mă puteți întreba nimic ‎la care să vă pot răspunde.
‎Locuiesc singură, ‎nu știu nicio Ella și niciun Harry
‎și nu cred sub nicio formă ‎că el e jurnalist.
‎Acum, vă rog,
‎întoarceți-vă și vedeți-vă de drum!
‎Haide!
‎Ce e?
‎E un vagon vechi în spatele hambarului?
‎Nu.
‎- Dar a fost? ‎- Nu știu despre ce vorbești.
‎Eram copil și am venit aici. Am călărit ‎un ponei, am căzut, m-am rănit la gleznă,
‎am plâns și am făcut biscuiți magici ‎cu mătușa Emma și o altă femeie.
‎Dvs. erați?
‎- Ați fost urmăriți? ‎- Nu.
‎Atunci, intrați!
‎Descălțarea!
‎E regula casei.
‎- Eu sunt Rose. ‎- Știu.
‎Lorna.
‎Hiena e printre cei mai curioși locuitori ‎ai savanei.
‎- De ce ați zis că nu îi cunoașteți? ‎- De ce ați zis că sunteți reporteri?
‎- De fapt, eu sunt agent FBI. ‎- Nu mai spune! Sunt șocată!
‎- Când i-ați văzut ultima dată? ‎- Cu ani în urmă. De ce?
‎Au fost uciși acum trei zile.
‎- Unde? ‎- La ei acasă.
‎Eram și eu acolo. De-abia am scăpat.
‎Nu știam.
‎Serios? E peste tot la știri.
‎Nu mă mai uit de mult la așa-zisele știri.
‎- Cum ai scăpat? ‎- Am fost ajutată.
‎- Îmi pare tare rău. Emma și Henry... ‎- Știu că erau spioni.
‎Am găsit un hard-disk ‎și unele fișiere de pe el ne-au dus aici.
‎- Datele sugerează că ați vorbit recent. ‎- Și?
‎Poate nu știți, ‎e o chestiune de securitate națională.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Atunci îți zic ‎toată povestea vieții mele.
‎Crezi că ai putea să lași arma ‎înainte să intri în casa mea
‎cu o predică ‎despre securitatea națională?
‎- Lasă... Voiam doar să subliniez ceva. ‎- Ce anume?
‎- Că nu știți în ce vă băgați. ‎- Spuneți-ne!
‎Cu cât știți mai mult, ‎cu atât e mai periculos. Asta e sigur.
‎E prea târziu. ‎Știm că există un trădător la Casa Albă.
‎Nu știm cine e, dar a fost implicat ‎în atentatul de la metrou
‎și credem că...
‎urmează să mai fie un atac.
‎Vă rog, dacă v-au zis ceva...
‎Nu mi-au zis. Treaba mea era ‎să adun informații, nu să le analizez.
‎Ar trebui să fiu pensionară.
‎- Și ei, la fel. ‎- Ce fel de informații căutau?
‎Planuri de infrastructură, ‎autorizații de construcție.
‎Am lucrat în construcții civile, ‎am relații.
‎N-am întrebat ‎la ce le trebuiau toate astea.
‎Dar trebuie să fi observat ‎vreun tipar sau vreun detaliu.
‎- De ce? ‎- Nu mai avem nicio altă pistă.
‎Fug de asasini de trei zile.
‎Cei care mi-au ucis mătușa și unchiul ‎mă urmăresc pe mine.
‎Vă rog, spuneți-ne ceva, orice!
‎Erau niște prieteni minunați.
‎Loiali.
‎Le-am furnizat planurile ‎rețelei urbane de utilități.
‎Voiau și altele. Planuri ale clădirilor, ‎toate de pe aceeași stradă.
‎Care?
‎- Nu veți înțelege. ‎- Cum adică?
‎Nu veți reuși să le deslușiți fără mine. ‎Sunt schițe complicate.
‎Așa că... vom face o plimbare împreună.
‎Ce desenezi?
‎O fată.
‎O femeie tânără.
‎O femeie pe care cunoști?
‎Aș vrea să o cunosc mai bine.
‎Mi-ar plăcea să-l văd când e gata.
‎Ți-l voi arăta cu plăcere...
‎când va fi gata.
‎Cum merge?
‎Nu știu.
‎Am nevoie de ajutor.
‎N-ai nevoie de ajutor.
‎Poate de încurajare.
‎Nu sunt sigură în privința culorilor.
‎Nu te îndoi de tine!
‎Îmi place partea asta.
‎- Serios? ‎- Da.
‎Ce-ți place cel mai mult?
‎Straturile.
‎Și...
‎Tușele.
‎Care te dezvăluie.
‎Ai instincte incredibile, Maddie.
‎Urmează-le!
‎Îmi pare rău.
‎- De ce? ‎- A fost deplasat din partea mea.
‎Ba nu!
‎Doamne... E o greșeală.
‎Nu trebuia să fac asta.
‎Îmi pare rău.
‎I-am cunoscut la Middlebury College.
‎La Middlebury? ‎Mătușa mea a studiat la Vassar.
‎Am făcut cursuri de vară de limbi străine.
‎Eu și Emma studiam rusa, ‎iar Henry studia araba.
‎Nu știu de când lucrau cu FBI-ul, ‎dar știu că au fost recrutați ca echipă.
‎După acea vară, fiecare a mers ‎pe drumul lui. Eu mi-am văzut de carieră.
‎Am colaborat ocazional, ‎apoi m-au prezentat și altora.
‎M-am specializat ‎în strângerea de informații.
‎Mătușa mea vorbea rusă?
‎Vorbea excelent. A și recrutat ‎câțiva ruși de partea noastră.
‎- N-ai auzit de la mine. ‎- E o nebunie!
‎Mergeau pe la târguri de vechituri ‎și făceau croaziere în fiecare vară.
‎Nu erau în croazieră.
‎Deci toată viața lor a fost o minciună?
‎Nu o minciună, ci un secret.
‎Unul care te face să vezi lucrurile altfel ‎și îți dă putere. E o muncă importantă.
‎Dar nu te cunoaște nimeni. ‎Ce viață e asta?
‎O viață minunată!
‎Vă spune ceva numele de cod „Osprey”?
‎Nu.
‎- Tu cum ai ajuns să fii implicat? ‎- Lucrează la Casa Albă.
‎Când am sunat la numărul de urgență ‎pe care mi l-a dat unchiul, a răspuns el.
‎- Oferi servicii de calitate. ‎- Răspund doar la telefon.
‎Deci băiatul lui Pete Sutherland ‎lucrează la Acțiunea de noapte.
‎- L-ați cunoscut pe tata? ‎- Nu.
‎- Ai fost în metrou în noaptea aceea, nu? ‎- Da, am fost.
‎Ieși de pe autostradă!
‎Aici este.
‎Aici s-a întâmplat ceva sau urmează ‎să se întâmple. Așa credeau Emma și Henry.
‎Nu e nicio țintă evidentă. Există ‎clădiri sau instituții publice în zonă?
‎Nu.
‎Putem intra undeva?
‎Nu mă simt în siguranță.
‎E o cafenea.
‎Vă explic schițele. ‎Poate înțelegem ce e cu ele.
‎Ne vedem aici în zece minute.
‎- Arunc o privire. ‎- Bună idee!
‎Această parte a rețelei acoperă zona asta. ‎E cel mai apropiat centru.
‎De ce voiau date ‎despre rețeaua electrică și cea de gaze?
‎Căutau puncte vulnerabile, ‎care puteau fi ținta unui atac.
‎Dar ce e atât de important ‎încât să fie ținta unui atac?
‎Nu știu.
‎- Ce e în folderul „înregistrări video”? ‎- Nu e al meu. Să vedem!
‎- Sunt camere din trafic. ‎- Camere de supraveghere.
‎E un folder pentru fiecare adresă de aici.
‎E unul chiar și pentru acest loc.
‎Oare ce căutau?
‎De când îl cunoști?
‎Pe Peter? De câteva zile.
‎Știi despre tatăl lui, nu?
‎- Știi de ce a fost acuzat? ‎- Parțial. De ce?
‎Nu ți se pare ciudat? Când a fost atacul, ‎era la metrou, iar acum îl investighează.
‎Și?
‎Caută-i numele pe hard!
‎De ce?
‎Nu-mi plac coincidențele. ‎Să nu-ți placă nici ție!
‎Bine.
‎Ați găsit ceva?
‎Nu. Tu?
‎Un cabinet stomatologic ‎și firme de contabilitate.
‎- E totul în regulă? ‎- Da.
‎Ne aduci ‎niște prosoape de hârtie de la baie?
‎- Da, sigur. ‎- Ce neîndemânatică...
‎A fost cam melodramatic.
‎ZERO REZULTATE
‎Nimic.
‎- V-ați liniștit? ‎- Poate.
‎Tu?
‎- Scuze! S-a simțit metroul? ‎- Da.
‎Trece chiar pe dedesubt.
‎- Mersi! ‎- Dacă a fost o greșeală?
‎- Ce? ‎- Atentatul de la metrou.
‎Uitați!
‎Bomba a explodat aici ‎fiindcă am oprit eu metroul.
‎- Dacă trebuia să explodeze în altă parte? ‎- Aici?
‎Nu sunt alte stații de metrou pe aproape.
‎Da, dar tunelul trece ‎pe sub Bulevardul Wilson.
‎Întreaga baie vibra din temelii.
‎Ce contează dacă o bombă explodează ‎într-un anumit loc și nu în altul?
‎- Poate e mai aproape de nivelul străzii. ‎- Nu e. Arată-mi iar planurile zonei!
‎Bine.
‎O conductă de gaz importantă ‎intersectează un tunel de metrou.
‎Dacă ar fi o explozie aici, ‎ce s-ar întâmpla?
‎Dacă ar afecta acea conductă, ‎ar distruge complet două străzi.
‎- Dar de ce aici? ‎- Nu știu.
‎În seara aceea, ‎ai împiedicat ceva la metrou.
‎Ca să afli ce vrea trădătorul ‎de la Casa Albă,
‎trebuie să descoperi ‎care era obiectivul lor anul trecut.
‎Frate, trebuie să plătești harta aia.
‎Bine, ce zici de...
‎Aceea e Charlotte.
‎- Harper. ‎- Da, Harper.
‎Bursucul o suportă doar în doze mici. ‎Eu, și mai mici.
‎- Te integrezi perfect, nu? ‎- Asta e ideea.
‎Bursucul te place.
‎- Pe tine nu te plăcea președintele? ‎- Ba da.
‎Dar nu posta selfie-uri cu mine.
‎- Credeam că îmi faci un compliment. ‎- Fiecare are stilul lui.
‎Da, și datorită stilului meu, sunt singura ‎pe care Maddie nu a concediat-o.
‎Nu fiindcă mă integrez, ‎ci fiindcă o înțeleg.
‎Pricep. Ești prietena ei.
‎Nu e vorba de prietenie, ci de deschidere.
‎Tu ești bun cu un președinte de 65 de ani, ‎cu toate mișcările planificate din timp,
‎dar ea este ‎o studentă impulsivă de 20 de ani.
‎Ca să o aperi, trebuie s-o cunoști bine.
‎Și tu o cunoști?
‎Știu ce îi place, la ce petreceri vrea,
‎îi știu toți amicii, ‎știu cine e de încredere și cine e dubios.
‎Știu că Harper se vede cu iubitul ei, ‎care i-a trimis poze nud lui Maddie.
‎Eu mă simt mai confortabil ‎observând de la distanță.
‎Bine. Atunci, te voi ține la distanță.
‎- Nu te putem lăsa undeva? ‎- Nu pierdeți vremea cu asta!
‎Să presupui mereu că ești urmărită! ‎Și nu renunța!
‎Mulțumesc pentru tot.
‎Erau mândri de tine.
‎- Ți-au spus ei asta? ‎- Și multe altele.
‎Când se termină, pot veni și...
‎Mi-ar face plăcere.
‎Bine.
‎Stați!
‎L-ați cunoscut, nu?
‎Îmi pare rău că vă pisez, dar...
‎- Am foarte multe întrebări. ‎- Întrebări sau îndoieli?
‎Guvernul a secretizat tot ce e legat ‎de cazul lui. Dacă știți ceva...
‎Nu l-am cunoscut personal pe tatăl tău.
‎Știam doi agenți care au lucrat la caz.
‎Credeți că era vinovat?
‎- Ei credeau. ‎- De ce n-am văzut nicio dovadă?
‎- Și dacă ai găsi dovezi, ce s-ar schimba? ‎- Totul.
‎- Adevărul e totul pentru mine. ‎- Adevărul?
‎Poate aduce și durere. ‎Îți sugerez să nu te mai gândești la el.
‎Concentrează-te la ea!
‎- Mersi! ‎- Cu plăcere.
‎- Alo! ‎- Salut!
‎Alerta a găsit mașina pe care o căutai.
‎Un polițist a văzut-o ‎într-o suburbie de lângă Silver Spring.
‎- E abandonată? ‎- Nu e clar. Mergem acolo.
‎Ascultă, Cisco! Sunt indivizi periculoși.
‎- Așa! Vrăjește-mă cu porcărioare! ‎- Vorbesc serios!
‎Nu-ți zic mai multe, dar stai! ‎Dă-mi adresa și nu face nimic fără mine!
‎Bine, vă băgăm și pe voi în acțiune.
‎Nu ți-am spus?
‎DE VÂNZARE
‎Ce plăcut e!
‎Nu putem sta mult.
‎E periculos.
‎Îți place aici?
‎Da, îmi place.
‎Nu vreau să devin ca ei.
‎- Ca cine? ‎- Ca cei care ne angajează.
‎Răsfățați...
‎slabi...
‎privilegiați.
‎Vreau doar să muncesc... ‎și să te am pe tine.
‎LA BUCĂTĂRIE SE FACE CE ZIC EU
‎Cum stăm?
‎Prost. Macaroane cu brânză ‎pentru microunde, supă de ciuperci.
‎Parcă vor să se sinucidă cu conservanți.
‎Stai!
‎- Sos pentru paste. ‎- E bun.
‎- Da. ‎- Unde ești?
‎Pregătesc cina.
‎Dacă-ți dau niște coordonate, ‎cât de repede ești gata?
‎Trimite coordonatele și vei afla.
‎Trimit coordonatele.
‎Și cred că vom afla.
‎Cisco, ea e Rose.
‎- Salutare! ‎- Salut!
‎- Korman a bătut pe la uși. ‎- Am zis să aștepți.
‎Gata, ursuzule! Avem un pont.
‎Vezi casa de vânzare?
‎Cică proprietarii sunt plecați ‎cât se arată casa.
‎De două nopți sunt lumini aprinse.
‎- Ca acum? ‎- Agenta zice că ar trebui să fie goală.
‎Proprietarii ne permit să intrăm.
‎- Ai bătut? ‎- Ai zis s-aștept.
‎Hai să ne echipăm!
‎Am obținut o primă întâlnire.
‎Și îi voi găti cina.
‎Nu e de nasul meu, ‎dar nu strică să încerc.
‎- E frumoasă. ‎- Nu?
‎Ce-i cu ăsta?
‎M-ai prins.
‎- L-ai furat pe Kevin. ‎- L-am câștigat.
‎Eu l-am câștigat.
‎Ține-l tu, te rog! Mulțumesc.
‎Am foarte multe întrebări.
‎- Te descurci în mașină? ‎- Da. Îmi ține companie.
‎Le cer oaspeților mei ‎să-și scoată pantofii la intrare.
‎Nu-ți face griji!
‎Facem curat pe urmă.
‎Vrem doar să ne jucăm.
‎Am început prost.
‎Ai vorbit cu nepoata ‎și cu prietenul ei de la FBI.
‎Ce le-ai spus?
‎Du-te dracului!
‎- O să mă distrez cu tine. ‎- Terminați odată!
‎Nu am nimic să vă spun.
‎Poate.
‎Dar, pentru eventualitatea ‎în care te-ai răzgândi...
‎să facem tot ce trebuie!
‎Armă!
‎Dă puțin înapoi!
‎- ...coloana vertebrală a Ameri... ‎- Stop!
‎Uite! Vede.
‎Știe că va fi împușcat ‎și zice: „Asta e, mă bag.”
‎Supertupeu!
‎La naiba!
‎Alo, galeria! Nu vă începe tura?
‎- Ar trebui să vezi filmul. ‎- L-am văzut.
‎Ăsta e dat cu încetinitorul și are muzică. ‎E Căpitanul America.
‎Cu un genunchi bulit și o gaură în umăr.
‎Mă rog... Tipul va bea gratis toată viața.
‎Păcat că nu mai bea!
‎PREȘEDINTELE SE ÎNTÂLNEȘTE ‎CU EROUL CARE I-A SALVAT VIAȚA
‎- Ce mai faci? ‎- Bine.
‎Jeff și-a lăsat iar laptopul afară.
‎Nu avem camere alăturate, ‎ci pe același etaj.
‎E în regulă. Mulțumesc.
‎Mai bine o cameră cu două paturi.
‎Bine. O secundă.
‎Poate ne poți ajuta.
‎Ea e sub protecția mea.
‎O urmărește un bărbat.
‎Fostul meu iubit.
‎Nu acceptă că ne-am despărțit.
‎Voia să mă controleze.
‎La început, m-a amenințat, ‎apoi a început să mă urmărească.
‎- Nu! ‎- Mi-a ucis pisica.
‎Incredibil!
‎Toate astea, când era deja cu o altă fată.
‎Iar acum, și ea vrea să mă ucidă.
‎E îngrozitor.
‎Da, dar n-ai de ce să-ți faci griji.
‎Dacă întreabă cineva de noi, ‎fă-i să plece și sună la noi, te rog!
‎- Desigur. ‎- Mulțumesc.
‎Mulțumesc.
‎Noapte bună!
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Ce mâncăm la cină? ‎- Gofre cu pui.
‎Două feluri. Ce bun!
‎Ai găsit ceva pe hard?
‎- Citesc despre tipul ăsta, Zadar. ‎- Și ce ai aflat?
‎Nimic special, ‎dar nu înțeleg ce motiv ar fi avut
‎să pună bombe în SUA ‎dacă vrea să se îndrepte.
‎Cineva de la Casa Albă i-o fi oferit ceva ‎pentru a scăpa de posibile acuzații.
‎Poate.
‎Trebuie să vii să mănânci.
‎Rose!
‎- Hai să mănânci! ‎- Da, scuze!
‎De ce ar plănui cineva de la Casa Albă ‎un atac terorist?
‎Nu există nicio scuză.
‎Dacă aflăm că Hawkins sau altcineva ‎e implicat... nu mai contează motivul.
‎Nu sunt de acord. Motivul e esențial.
‎Doamne!
‎Ce zici? E bun?
‎E un loc prea amărât ‎pentru o cină atât de bună.
‎Mi-au primit toate punctele de loialitate ‎pentru moteluri de doi bani.
‎Te-au scutit de taxa de stațiune?
‎Nu, dar am dat o tură ‎și, văzând cât de mare e piscina...
‎Au și piscină?
‎Nu.
‎Ai călătorit mult cu logodnica ta?
‎Cu Zoe?
‎Nu.
‎Adică...
‎nu cât și-ar fi dorit.
‎- Cred că mi-ar fi plăcut, dar... ‎- Munca?
‎Nu.
‎Eram absent.
‎După atentatul de la metrou...
‎și toate acele teorii ale conspirației...
‎M-am închis în mine.
‎Oricum mă gândesc întruna la ale mele.
‎Sincer să fiu...
‎trebuia fi să vorbit mai mult cu ea, ‎să-i explic prin ce treceam,
‎dacă tot voiam ‎să-mi petrec viața cu ea, dar...
‎Oamenii nu trebuie să vorbească nonstop ‎pentru a fi în armonie.
‎Sunt cupluri de bătrâni care nu-și spun ‎niciun cuvânt, dar par foarte fericiți.
‎Nu mai au ce să-și spună.
‎Nu e ăsta motivul.
‎Cred că există o înțelegere.
‎Se simt confortabil împreună, în liniște.
‎Pot să-mi iau o altă cameră. ‎Nu e mare lucru.
‎Știu.
‎Mai e sirop?
‎Poftim! Cât mai vrei?
‎Îmi pare rău să aud ce a pățit pisica ta.
‎Da, Mustață...
‎- Așa îl chema? ‎- Așa o chema.
‎A durat chiar mult.
‎Da.
‎Știam că nu se va lăsa ușor.
‎O profesionistă adevărată.
‎Așa este.
‎E rândul meu.
‎- 'Neața! ‎- Bună dimineața! Sforăi.
‎Da, mi s-a mai spus.
‎- Te-am trezit? ‎- Doar de vreo două ori.
‎- Îmi pare rău. ‎- E în regulă.
‎- Mă bucur că ai apucat să dormi. ‎- Și eu.
‎- Ai mai găsit ceva pe camere? ‎- N-am văzut nimic.
‎Mă uit la săptămâna dinaintea atentatului. ‎Îi verific pe toți cei care par suspecți.
‎A existat vreun suspect ‎în cazul atentatului de la metrou?
‎- În afară de mine? ‎- Vorbesc serios.
‎Da, a existat.
‎Purta o jachetă neagră peste un hanorac.
‎Nu i-am văzut fața.
‎Însă era să-l prind.
‎Avea un șarpe cu clopoței ‎tatuat pe o parte.
‎Le-am zis anchetatorilor, ‎dar n-au identificat pe nimeni.
‎Bun.
‎Jachetă neagră. Caut.
‎SUNT FARR. SUNĂ-MĂ LA NUMĂRUL ĂSTA!
‎- Peter! ‎- Ăsta e noul număr?
‎Aveai dreptate, mi s-au găsit viruși ‎pe telefon. Așa v-au urmărit.
‎Schimbi telefonul când închizi ‎și-mi scrii noul număr.
‎- Bine. ‎- Ce faceți?
‎Adresa aia ne ajută cumva?
‎Soții Campbell aveau probe ‎că bomba din metrou țintea altceva.
‎Ce anume?
‎- Ceva deasupra solului. ‎- Nu pricep. Linia nu iese la suprafață.
‎Vă voi explica personal, ‎dar credem că va mai fi un atac.
‎Doamne!
‎Trebuie să informăm FBI-ul.
‎- Ai până la sfârșitul zilei, ai înțeles? ‎- ‎Am înțeles.
‎Asta se deschide?
‎E doar o întâlnire pentru curs. ‎Sunt aici în fiecare zi.
‎Bun, totul e în regulă.
‎Ai butonul de panică?
‎Da. Mulțumesc.
‎- Îmi pare rău, tipul cel nou e tipicar. ‎- E datoria lui să te apere.
‎Ca la închisoare.
‎Voiam să-ți zic că-mi pare rău.
‎Mă simt prost pentru ieri ‎și nu vreau să te sperii sau...
‎- N-ar trebui să o fac. ‎- Trebuie să mai vorbim sau va crede...
‎Că se întâmplă asta.
‎Dacă se află, eu îmi pierd slujba, ‎iar tu te vei trezi în plin scandal.
‎Nu-ți pot face așa ceva.
‎Și dacă am putea fi singuri câteva ore? ‎Într-un loc discret, poate la tine acasă?
‎Și agenții vor sta afară în timp ce noi...
‎În timp ce noi ce?
‎Nu trebuie să afle nimeni.
‎Absolut nimeni.
‎Ai spus să-mi urmez instinctele. ‎Fă-o și tu!
‎Pot să scăpa de pază, am mai făcut-o. ‎Vom fi singuri, jur.
‎Dacă îți dorești asta.
‎Ce-ți face umărul?
‎E bine. Mulțumesc.
‎Sunt curioasă.
‎Cum te-ai simțit ‎când ai fost împușcat în Ohio?
‎A durut.
‎Știu că pare evident, ‎dar îmi amintesc că am fost surprins.
‎Nu știu la ce mă așteptam.
‎Unii leșină, alții intră în stare de șoc.
‎Dar eu?
‎Îmi amintesc doar durerea.
‎Ai face asta din nou?
‎Poate că am nevoie de slujba ‎asta ca să renunț la pastile.
‎Poate ai dreptate.
‎Asta nu înseamnă că nu sunt la înălțime.
‎Am greșit la bar, recunosc, ‎dar nu-mi pune la îndoială devotamentul!
‎Stilul meu e diferit, ‎e poate chiar depășit, dar mă voi adapta.
‎Vine Harper.
‎Bună! Ce faci?
‎Nu-s suspecți cu jachetă neagră ‎în zilele dinainte de atac.
‎- Dar în dimineața atacului? ‎- Acolo sunt acum.
‎Doar o femeie a stat cinci ore la cafenea,
‎s-a uitat pe geam și a vorbit singură.
‎Arată-mi!
‎Nu vorbește singură, ci într-un microfon.
‎Mărește!
‎O fac să se vadă mai bine.
‎Sigur nu sunt pe calea cea bună?
‎Agenții mei au vorbit deja cu femeia. ‎Le-a zis puținele lucruri pe care le știa.
‎Sutherland și fata nu știu ‎cât să ne îngrijoreze.
‎Și ce s-a întâmplat cu femeia?
‎Cred că e mai bine să nu spun.
‎Iisuse!
‎- Voiai să ștergem toate urmele. ‎- Da, pricep.
‎Când se va termina totul?
‎În curând.
‎- După ce mă uit? ‎- La naiba!
‎Ce e?
‎- E de la Serviciul Secret. ‎- De unde știi?
‎O cunosc.
‎Bună dimineața, dle vicepreședinte!
‎'Neața! E înăuntru?
‎- Da. Să... ‎- Mă descurc.
‎Dacă e de la Serviciul Secret, ‎înseamnă că e...
‎În echipa de pază a cuiva.
‎Nu mai e un atac terorist, ‎e o tentativă de asasinat.
‎Pe cine vizează?
‎Bună, scumpo!
‎- Deja cu privirea. ‎- Știm de ce ai venit, deci continuă!
‎- Mi-a vorbit un tip la bar. ‎- Maddie...
‎Nu pot controla...
‎De ce faci tot ce poți ca să ai probleme?
‎Mersul la bar ‎înseamnă că vreau să am probleme?
‎Nu trebuie să mergi la bar. ‎Ce-ar fi să mai și înveți?
‎Subtitrarea: George Georgescu