NETFLIXOVA SERIJA
-Mogu li ti pomoći? -Gđice Ballard?
Jeste li vi Regina Ballard?
Tko pita?
Jeste, zar ne?
Jeste li vi Aceso?
Kako si me našla?
Nije bilo lako.
Našla sam tragove u dnevniku vaše kćeri.
Nagovorila sam nekoga u…
u instituciji da sam medicinska sestra u hospiciju.
Imali su nekoliko adresa.
Ova je treća.
Smijem li?
Pripadao je vašoj kćeri, zar ne?
Da.
Gdje je Athena?
-Pokušala sam je naći… -Ne razgovaramo.
Čast mi je upoznati vas.
Možda ne znate, ali vaš je stari dom sad hospicij.
Ja sam ondje pacijentica. Našla sam to.
Našla sam i skriveni podrum.
Vaš podrum.
Ta je kuća posebna.
Da.
PREMA ROMANU CHRISTOPHERA PIKEA
Bila sam blizu.
Srce mi je bilo čisto. Moj je dar bio…
korektan.
Na kraju me porazila vlastita krv, moja kći.
Ono što su vam učinili je sramota.
Znam kako je u tim institucijama,
što ste tamo prošli.
Čudi me što me želiš vidjeti.
Ja sam prognana.
Nisi li čula? Luđakinja.
Kad su me pustili, rekli su da sam izliječena.
Što ti misliš?
Misliš li da sam izliječena?
Mislim da su njihove ideje bolesne i staromodne.
I vi ste to znali…
bolje od ikoga.
Bolesna sam.
Jako bolesna.
Želim živjeti.
Možda vi znate kako to mogu.
Znaš…
Pitagorejsko obrazovanje poznaje dvije vrste učenja,
egzoteričko i ezoterično, oba su jednako važna.
Željela sam da moja kći nastavi učenje,
no izgubila se i isprali su joj mozak.
Ali ti…
Čini se da te još nisu uništili.
Da.
Još ti vidim svjetlo u očima.
Svijetla djevojko.
Dobro.
Mogu te podučiti, Julia.
Možeš ozdraviti.
Stari bogovi i božice još su ovdje.
I dalje nam odgovaraju ako im damo što žele.
Ovisi o tome na što si spremna.
Mogu te naučiti što znam.
Koliko vremena imaš?
Koliko mi dajete?
Ostani jedan tjedan.
Najmanje, možda i dulje.
Moramo razgovarati o tvojem povratku.
Nabavit ćemo ti spavaćicu.
Želim da prođeš šumom i dobro je zaprljaš.
Kad te pitaju gdje si bila, ne smiješ im reći za mene.
-Jasno? -Da.
Osmislit ćemo dobru priču.
Svi vole dobru priču.
Tko zna, svijetla djevojko?
Možda ćeš učiniti velike stvari.
Onda, doktorice?
Onda?
Stani.
Stani!
Ilonka, dođi i pomozi mi.
Pusti je.
Znaš li reanimirati?
-Da. -U redu.
Prijatelj iz bolnice javlja mi da su stabilno. Sve tri.
Ispumpali su im želudac. Tjedan će biti težak,
ali preživjet će.
Djelomice zahvaljujući tebi.
Naravno,
da nije tebe, uopće ne bi bile dolje.
Razmisli o tome.
U podrumu je stubište,
dobro je skriveno.
Kad sam sišla,
Julia me nije iznenadila.
Ali ti jesi.
-Pustili ste da pobjegne. -Naravno da jesam.
Ljudi ovdje umiru, ja sam doktorica.
Julia je zahvaljujući meni triput bila uhićena.
Za provalu i napad.
Voljela bih da me poštuješ dovoljno da mi ne radiš iza leđa.
I da nju ne smatraš prijateljicom.
A mene…
čime god me već smatraš.
Zbog nje sam došla ovamo.
Pobijedila je bolest. Ozdravila je.
Nije važno što mislite o njoj i njezinim postupcima,
ne možete to poreći.
Ovdje nečega ima.
Nema ničega.
Ona je poput Sandre.
Julia i ostali koje sam upoznala svih ovih godina…
ne mogu prihvatiti da su samo imali sreće.
No vrijeme sve ulovi.
-Što to znači? -Očito je.
Sukobi, provale.
Sinoć te pokušala otrovati.
Ne spasiti.
Kako bi spasila sebe.
Opet je bolesna.
Nema više čarolije za koju misli
da ju je otkrila 1968.
Sad to ponavlja služeći se pravilima Paragona.
Rekli ste da ne znate ništa o Paragonu.
Jer ne moramo o tome više razgovarati
i dozvoliti bolesnim idejama da zatruju ljude poput tebe
koji su očajni.
Ja nisam poput njih.
-Ja nisam glupa. -Nisi.
Te su ideje poput…
Poput raka.
Kad se zakače,
nije važno koliko godina imaš,
koliko si pametna ili ne.
Svi smo ugroženi.
Molim vas…
Nemojte ostalima reći što sam napravila.
Zašto ne?
Ne trebaju znati?
Ti bi htjela znati.
Mislim…
Mislim da idem kući.
Tata danas dolazi za Dan obitelji.
Mislim da idem s njim.
Naravno, ti odlučuješ.
Samo…
Jako mi je žao.
Što radiš?
Ništa.
Motoričke sposobnosti.
Kako ide?
Poprilično dobro grabim,
sedam puta od deset.
Ponekad mi promakne.
Dođi.
Moje lijevo oko…
Ne vidim dobro na lijevo oko.
U redu.
-U redu je. -Bože, očekivao sam to.
Da.
Ne preostaje predugo
nakon ovoga s vidom.
Znam.
Imam i slijepu pjegu.
Definitivno. I…
raste.
Odlično…
Vidim i…
Vidim sjenu.
Zaista. U…
U kutu oka.
Izgleda kao…
Ono o čemu je Tristan govorila.
Anya.
Da.
Vidim kako dolazi
sve bliže.
Ponekad izgleda kao osoba. Ponekad kao…
oblik, ali…
Ovdje je.
Vidim je.
Sranje.
Da.
Dođi.
Ako bilo što trebaš, nazovi me.
-Dobro? Uz tebe sam. -U redu.
Nemoj nas zaboraviti.
Volim te, čudače.
Presretan sam zbog tebe.
Kad budeš pričala o ovom mjestu,
osmisli najveću,
najbolju i najluđu priču.
Volimo te.
Hej.
Daj da te dobro pogledam.
Opet ćeš me vidjeti.
Žao mi je.
Meni nije.
Koncentriraj se na terapiju, dobro?
Tako mi možeš pomoći.
Sredi tu bolest.
Ne znam što da radim.
Ne želim ići.
Možemo li razgovarati?
Što je njoj?
Kuc-kuc.
Pitam se što su sad poslali.
Želiš li da ti nešto donesem?
Mogu donijeti grickalice. Možeš se opustiti na Dan obitelji.
Ne treba.
U redu.
Znaš što?
Mislim…
-Ovaj se put želim pridružiti. -Da?
Da. Obitelj mi je već ovdje.
Odvjetnik za imigraciju kaže da će potrajati još nekoliko tjedana,
preostaje samo papirologija.
Oni još ne znaju.
Ujutro smo ih nazvali, ali spavaju.
Ondje je prošla ponoć.
Sigurni ste?
U potpunosti ste sigurni?
Upoznat ćeš moje roditelje.
-Moji roditelji dolaze. -Da.
Moji roditelji dolaze.
Imala si pravo, ima sladak osmijeh.
Mama!
Ozbiljno?
Zaista ćeš me naučiti?
Ako želiš naučiti.
Nisam mislila da te zanima violončelo, ali volim iznenađenja.
Sranje.
Nije li ono tvoja mama?
Pogledaj što si napravio.
Hej.
-Došli ste. -Naravno da jesmo.
Hej.
Kuća je predivna.
Zaista.
Ovo je…
Ovo je moja prijateljica Cheri.
Bok. Drago mi je.
-Drago mi je. -Također.
Nismo samo prijatelji. Ja sam mu zaručnica.
Zaručeni smo.
Čovječe, prerano.
Oprosti na smetnji…
Doktorica je rekla da možda…
Da.
Oprosti što smetam. Ovo je Rhett.
Bio je Anyin prijatelj.
Naravno.
Došao je po njene stvari,
rekli smo mu da se tebi javi.
-Uđi. -Da.
-U redu. -Hvala.
Ona…
Rekla nam je sve o tebi.
Onda…
Ovo…
To je to.
Njezin krevet.
Zvala sam te prije sprovoda.
Ostavila je tvoj broj, ali nije u upotrebi.
Nisam joj dao novi broj kad sam se preselio.
Kako si saznao?
Osmrtnica.
-Ja sam je napisala. -Da?
Pročitao sam je i pomislio…
Osoba koja ju je napisala
zaista ju je poznavala.
Često je pričala o tebi.
Čovječe…
Žao mi je to čuti.
Ne, lijepo je govorila.
Ona…
Rekla je kako ste se posvađali.
-Preuzela je odgovornost. -Naravno.
Nije bilo tako jasno.
Mogao sam biti bolji.
Sranje. Svi smo mogli biti bolji.
Ona je ponekad bila tvrdoglava kuja.
Ali…
voljela te.
Slušaj…
Ostavila mi je svoje stvari.
Željela je da nešto dobiješ.
Nema mnogo toga.
Većinu je donirala, ostatak…
Nisam znala što s ovime, ti bi to trebao uzeti.
Popravila ga je.
Kipić.
Obavila je dobar posao.
Ni ne izgleda kao da je bio…
Mogu li to vidjeti?
Davno se slomio.
Davno i…
Izgleda kao da je…
kao da je zapravo kupila novi.
Ne izgleda kao da je popravljen.
Nov je.
Jesi li dobro?
Da.
Jesam.
Popravila ga je.
Tu si.
Oprosti. Imala sam nekog posla.
Dr. Stanton je rekla da moramo razgovarati, ne znam o čemu.
Jesi li dobro?
Hoćeš li mi reći o čemu se radi?
Ovo je moj posljednji ugovor.
Trebala sam ga ispuniti prije par tjedana…
ali nisam.
Želim ga ispuniti s tobom.
To je popis onoga što želim…
Znam.
Znam što je to.
Ne trebamo to.
Vrijeme je da…
Ovu sam knjigu našla u knjižnici.
Pjesma za onog koji mi nikad nije pjevao autorice Merrit Malloy.
Unutra je pjesma Epitaf koju želim…
Želim da je pročitaš kad bude vrijeme.
Ne, dušo.
„Kad umrem, odrekni se onoga što od mene preostane.
Ostatke daj djeci i starcima koji čekaju smrt.
Ako moraš plakati,
plači zbog brata pokraj kojeg prolaziš ulicom.
Kad me budeš trebao, zagrli bilo koga
i daj im ono što trebaš dati meni.
Želim ti nešto ostaviti.
Nešto bolje od riječi ili zvukova.
Potraži me u ljudima koje sam znala i voljela.
Ako me se ne možeš odreći,
neka živim u tvojim očima, ne u glavi.
Najviše ćeš me voljeti dodirivanjem ruku,
dodirivanjem tijela,
puštanjem djece koja moraju biti slobodna.
Ljubav ne umire. Umiru ljudi.
Kad od mene ostane samo ljubav…
odrekni me se.“
Tata.
Hej.
-Gdje si? -Hej.
Oprosti, trebao sam zraka.
Predivno je.
Da.
Slušaj.
Moramo razgovarati.
U redu.
Sad kad sam to rekao, ne znam kako reći
ono što slijedi.
Ovo je…
Da.
-Što sam ja… -Ništa.
Ništa. Znaj to.
Ilonka nije smjela ono reći.
No to ne znači da nije u pravu.
Ti ništa nisi učinila.
Ovo se dugo spremalo.
Sad kad je vrijeme, ne…
Ja…
Ne znam kako da ovo učinim.
Samo je jedan način.
Riječ po riječ.
Koliko je sati?
00.24 h.
Da još čekamo?
Ne, mislim da neće doći.
Večeras smo mi.
Ne volim prazne stolice za stolom.
Da ih maknemo sa strane?
Ostavimo ih.
Kako bi uvijek ovdje imali mjesto.
Bit će još praznih stolica.
Bit će i novih lica. Uvijek.
Za one prije i za one poslije, za nas sada
i za one koji su prešli.
-Za one prije i za one poslije, -Za one prije i za one poslije,
za nas sada i za one koji su prešli.
Koje vidimo ili ne vidimo, koji su ovdje, ali nisu ovdje.
Znate što?
Večeras ću dovršiti priču.
-Konačno. -Bilo je vrijeme.
-Hvala. -Mislim da je ova priča…
gotova.
Dusty je znao što slijedi.
Glasovi u glavi dali su mu sljedeću žrtvu.
Sheilu.
Duboko u sebi oduvijek je znao
da će povrijediti onu do koje mu je najviše stalo.
Jer ih je sve povrijedio…
na kraju.
Sheila.
Shei…
Oprosti što kasnim.
Ovo je bio naporan dan.
Nema veze. Uzmi stolicu.
Kevin će dovršiti priču.
Stigla si na vrijeme.
-A da? -Da.
Svi ste. Preživjeli ste
dovoljno dugo da čujete uzbudljiv rasplet.
Oprosti što smetam.
Dusty je znao što činiti.
Halo?
Hej.
Moraš doći.
Važno je.
Što se događa?
Radi se o Nancy.
Mislim da znam što joj se dogodilo.
Dolazim za 20 minuta.
Hej?
Dusty?
Dusty, ulazim.
Tu si.
Ja…
Simbol…
I ja sam ga vidio.
Zato sam te pozvao.
Znam tko je ubio Nancy.
Moramo ih zaustaviti.
Dođi. Nećeš vjerovati.
Što je?
Pogledaj.
Chat iz Einsteina.
Stani.
NANCEPANTS81. To je Nancy.
Tko je LEDZEPPEFAN?
O, Bože.
On je ubojica?
Da.
Tko je on? Tko je ubojica?
Moj djed.
O, Bože.
Tjednima je razgovarao s njom.
Glumi učenika u Roosveltici.
I moja majka.
I ona je ubojica.
Što?
I ja.
Dusty?
Neću to učiniti!
Neću…
Neću to učiniti.
Sheila.
Dusty.
Jako mi je žao.
Volim te.
Mama?
Nancy.
Jako mi je žao.
Pokušala sam te naći.
Ne znam kako je ovo počelo.
Samo znam da je to što je bilo u njoj
naslijedila od mojeg djeda.
Kad njegovo tijelo više nije moglo dizati čekić,
prešlo je u nju.
Kad je doživjela moždani udar i nije se mogla kretati,
počela je to ulijevati u mene.
Nisi imao izbora.
Nisi znao što radiš.
U tome je stvar.
Jesam.
Konačno.
Tako mlada…
Tako snažna.
Ne.
Znam da je on i dalje unutra.
Znam da mi Dusty ne bi naudio.
Znam da mi ne bi naudio.
Dustyja više nema.
Znam da mi nećeš nauditi.
Molim te.
Ne želim ti nauditi.
Samo te ubiti.
Zamahni snažno!
Ništa nije osjetio.
Nije osjetio čekić, nije osjetio kako pada na pod.
Ako se ikada pitao što Sheila misli o njemu,
ako je ikada sumnjao,
postalo je jasno.
Postalo je jasno kad se suzdržala.
U posljednjoj je sekundi usporila čekić
i poštedjela njegov jadan život.
Policiji i tužiteljstvu rekao je cijelu istinu.
Nije proglašen krivim zbog ludila.
Nikad se s time nije složio.
U pećini su pronašli na desetke trupla.
Neke su ubijene prije rođenja njegovog djeda.
Nije bilo jednostavnih odgovora. Nitko nije želio vjerovati
u besmrtnog serijskog ubojicu.
No to nije bilo važno.
Bilo je važno da je ona na sigurnom.
Više nikada neće nauditi ijednoj djevojci.
Mogu li…
Mogu li dobiti svoju glazbu?
Malo glasnije, molim.
Savršeno.
Eto.
To je sve.
To je kraj. Sad možete umrijeti.
Nisam baš sigurna o kraju.
Ne sviđa mi se.
Ti se javljaš, Pollack? Nismo dobili kraj „Vještice“.
Hajde, dovršimo je večeras.
Da vidimo možeš li izvesti kraj.
U redu.
Sjećate se da je Imani bila vještica.
Noću je promatrala.
Vidjela je budućnost.
Dečko će umrijeti.
Zaustavila je to.
I platila stravičnu cijenu.
Njezina prijateljica Scottie je ustrijeljena.
Upomoć!
Promijenivši budućnost
poremetila je cijeli svemir.
Svemir se sada vraćao u prvi položaj.
Molim te.
Upomoć!
Pomozite mi!
Molim vas.
Samo da.
Vjerojatno su to dvije najbeskorisnije
i najočajnije riječi, „samo da“.
Samo da je napravila ovo ili pomislila ono,
da je ranije shvatila.
U tome je stvar.
Odgovor je uvijek isti.
„Samo da“ ne pokreće svemir.
Možete to govoriti koliko hoćete.
„Samo da nije ovako.“
No odgovor je uvijek: „Ali jest“.
Imani je pokušala promijeniti budućnost,
no ona je nepromjenjiva poput prošlosti.
Nije mogla promijeniti prošlost.
Nije mogla promijeniti budućnost.
Trebala bi ostati ovdje.
No možda…
može popraviti pogrešku.
Mama?
Gdje smo?
Kod kuće.
Ne prepoznajem ova stabla.
Zato što nikad nisi zašla ovoliko duboko u šumu.
Sjećaš li se kuda smo došle?
Ne.
Ne sjećam se.
Reci mi čega se sjećaš.
Glava me boli.
Zašto me glava boli?
Vratimo se istim putom.
Ovdje je lijepo.
Znaš li gdje smo sad?
Da.
U redu je.
Pogledaj dolje. Sigurno je.
Jesam li mrtva?
Još si živa, no zakoračila si dalje od života.
A ja sam zakoračila prema njemu kako bismo se ovdje srele.
Ne možeš je sama izliječiti.
Trebam tvoju pomoć.
Pitaš, a ne znaš što pitaš.
Nitko ne može vratiti mrtve, Imani.
-Ona nije mrtva. -Ne govorim o njoj.
Umrijet ću ako je izliječim.
Ne moraš to činiti, Imani.
Da, pogriješila si.
Svi griješimo.
Ali pred tobom je cijeli život.
Došla si mi promijeniti mišljenje.
Naravno. Ja sam tvoja majka.
Odlučila sam.
Neću se predomisliti.
Naravno da nećeš.
Ti si moja kći.
Dobro je vidjeti te.
Bit ću u šumi.
Plesat ću s krijesnicama.
Čekat ću te.
Ako ćeš me pitati…
Pitaj me sad.
Pomozi mi, mama.
Pomozi da je izliječim.
Hvala.
Moraš se vratiti
ili ćete obje umrijeti.
Moraš ovuda. Hladno je i duboko.
Najbolje je da skočiš.
Idi.
Vidjet ćemo se.
Imani?
Kako si ušla ovamo?
Nisam te mogla ostaviti samu.
Pokušavala sam se vratiti
danima, možda i dulje…
I moja je tako izgledala na početku.
Ali sad…
blijedi.
Mislim da ću kad ode…
otplutati.
Zašto si ovdje?
Ti ne trebaš umrijeti.
U redu je.
Nisi ti kriva.
Što dulje ovo držim,
to više shvaćam da mogu pustiti.
Došla sam s razlogom,
želim da…
Da mi ovo dozvoliš, u redu?
Uzmi je.
Što će biti s tobom?
Plesat ću s krijesnicama.
Hoću li se sjećati ovoga?
Ne znam.
Ali…
bar pokušaj, molim te…
Sjećaj me se.
Oprostite, ne mogu.
Žao mi je.
Žao mi je, ne mogu.
Ne mogu.
Scottie je otvorila oči.
Najprije nije vidjela jasno, danima nije gledala.
Kad joj se vid vratio…
vidjela je Imani.
Izgledala je kao da spava,
ali na licu joj je bio smiješak.
Scottie je već počela zaboravljati što se dogodilo.
Počelo je blijedjeti, poput daha na zrcalu.
Pokušavala je održati uspomenu,
no proklizila joj je kroz prste poput vode.
Scottie je htjela Imanino tijelo pratiti sve do mrtvačnice.
Sestre su je u početku odbijale,
no ne zadugo. Vjerujte mi,
znala je biti tvrdoglava kuja
kad je to htjela biti.
Sprovod je bio velik.
Cijela je dvorana bila puna,
no njezini prijatelji nisu bili zadovoljni.
Njezini pravi prijatelji.
Odlučili su organizirati bolji sprovod.
-Imani i Ben. -Stavi srce oko njih.
Znali su se pet sekundi.
I? Vrijeme je iluzija. Bili su zaljubljeni.
Dodaj prokleto srce.
Za nekoliko dana
uokolo bi trčali mala Imani i mali Ben.
Nemaš osjećaš za romantiku, Cheri.
Ja ću dovršiti. Pokazat ću ti kako se to radi.
Postavili su predivan spomenik.
Ostavili su drage predmete.
I Luke i Becky bili su ondje.
Stari, Becky je umrla.
To je bilo važno.
Sad se vole, ionako nisu važni oni.
Važno je odati počast prijateljima i onima kojih više nema,
a to su učinili.
Jedna drangulija, jedna uspomena,
jedna gesta, jedan osmijeh,
jedna suza.
To nije bilo sve.
Scottie je učinila još nešto za prijateljicu.
Znala je gdje želi biti više od svega.
Tu je ideju Scottie dobila u snu.
U tom se trenutku san činio stvarnim.
„Možda su svi snovi stvarni“, pomislila je.
„Možda su prozori.“
Ljudi?
Vidite li ono?
To je bio prozor u drugi svijet.
U drugu dimenziju.
U granicu.
U velika prostranstva.
Neki bi to nazvali životom poslije smrti.
Hvala.
Što god je to bilo, gdje god je bilo,
kad god je bilo…
Imani se nije osjećala mrtvo.
Osjećala se dobro.
Nije bila sama.
Mama je bila s njom.
I Ben.
Ponekad tijekom života ne dobiješ priliku za ljubav.
No to ne znači da je igra gotova.
Mnoga lica Imani nije poznavala.
No njezino ih je srce znalo.
Put se nastavio.
I Imani je nastavila.
Ljudi to rade. Nastavljaju.
Prijatelji nikad neće biti sigurni
jesu li sve umislili.
No ako je to bio san, svi su ga dijelili.
Ne postoji ništa stvarnije od toga.
Moram vam nešto reći.
Sinoć…
Učinila sam nešto…
jako loše.
Doći ću do toga.
Danas me netko posjetio.
Anyin prijatelj Rhett. Sjećate li ga se?
Došao je u sobu i…
Dala sam mu neke njezine stvari.
Imala je kipić balerine,
nedostajala mu je noga.
Kad sam ga našla, bio je popravljen.
Bio je sastavljen.
Hej.
Mislim da idem duljim putom.
Želiš li sa mnom?
Da, želim.
-Svidjela mi se tvoja priča. -I meni tvoja.
Ali ne i kraj.
Samo…
Ne znam.
Mislim da si bio grub prema Dustyju.
Pomisao na to da će biti sam do kraja života…
Kako ne bi naudio onima do kojih mu je stalo.
Uvijek naudi onima do kojih mu je stalo.
Ne znam je li moguće
ne nauditi onima do kojih ti je stalo.
To ne znači da moraš biti sam.
Prekinuo sam s Katherine.
-Žao mi je. -To je bila ispravna odluka.
Nije bilo pošteno ni prema meni ni prema njoj.
Uostalom…
Postoji druga, ne mogu više lagati.
Iako sam nas sve ugrozila?
To si učinila jer se nadaš.
To si ti.
Ti si nada otkako si došla ovamo.
Što bi Anyin znak mogao značiti?
Što bi kipić mogao značiti?
Što su ako nisu nada?
Imala si pravo.
-Stalno si imala pravo. -Kevine, ja…
Ja ne…
Ne znam kako bismo…
Ja ću umrijeti.
I ja ću.
Ali mislim da je smrt usrani razlog da ne živiš.
INDUSTRIJALAC STANLEY OSCAR FREELAN OTKRIVA NOVU KUĆU
Prijevod titlova: Iva Jurat