NETFLIX-SARJA
Voinko auttaa? -Nti Ballard.
Oletteko Regina Ballard?
Kuka kysyy?
Te olette hän, eikö vain?
Oletteko Aceso?
Miten löysit minut?
Se ei ollut helppoa.
Mutta tyttärenne päiväkirjassa oli vihjeitä.
Sain vakuutettua erään henkilön -
laitoksessa, että olin saattohoitaja.
Heillä oli muutama osoite.
Tämä on kolmas, jota kokeilin.
Saanko?
Eikö se ollutkin tyttärenne?
Oli.
Missä Athena on?
Etsin häntä, mutta… -Emme ole puheväleissä.
On kunnia tavata teidät.
En tiedä, tiedättekö tätä, mutta vanha kotinne on nyt saattokoti.
Olen siellä potilaana ja löysin tämän.
Löysin myös salaisen kellarin.
Teidän kellarinne.
Se talo on erityinen.
Kyllä vain.
Olin niin lähellä.
Sydämeni oli puhdas. Uhrilahjani oli -
oikea.
Lopulta oma vereni tuhosi minut. Oma tyttäreni.
He tekivät sinulle hävyttömän tempun.
Tiedän, millaista niissä laitoksissa on.
Mitä olette joutunut kestämään.
Olen yllättynyt, että haluat tavata minut.
Olen hylkiö.
Etkö ole kuullut? Hullu nainen.
Kun viimein pääsin ulos, he sanoivat, että olin parantunut.
Mitä sinä luulet?
Luuletko, että olen parantunut?
Heidän käsityksensä sairaudesta ja terveydestä ovat nurinkurisia.
Tiesit sen -
paremmin kuin kukaan.
Olen sairas.
Olen hyvin sairas.
Ja haluan elää.
Taidatte tietää, miten voin.
Tiedätkö,
Pythagoraan kasvatuksessa on kaksi opetustapaa.
Eksoteerinen ja esoteerinen, ja molemmat ovat yhtä tärkeitä.
Halusin aina, että tyttäreni jatkaisi opetuksiani,
mutta hän oli mennyttä, liian aivopesty.
Mutta sinä,
sinua ei ole vielä tuhottu.
Niin.
Näen yhä valoa silmissäsi.
Fiksu tyttö.
Hyvä on.
Voin opettaa sinua, Julia,
koska kyllä, sinut voidaan parantaa.
Vanhat jumalat ja jumalattaret ovat yhä täällä.
Ja kyllä, he neuvottelevat kanssamme, jos annamme heille haluamansa.
Se riippuu siitä, mitä olet valmis tekemään.
Opetan sinulle, mitä tiedän.
Kauanko sinulla on aikaa?
Kauanko annatte minulle?
Jää viikoksi.
Ainakin, ehkä pidemmäksi aikaa.
Mutta meidän pitää puhua siitä, miten palaat.
Hankimme sinulle yöpaidan.
Haluan, että kävelet metsän läpi ja likaat sen kunnolla.
Kun he kysyvät, missä olet ollut, älä kerro heille minusta.
Ymmärrätkö? -Kyllä.
Keksimme hyvän tarinan.
Kaikki rakastavat hyviä tarinoita.
Ja kuka tietää, fiksu tyttö?
Ehkä sinusta tulee jotain suurta.
Miten on, tohtori?
Miten on?
Odota.
Seis!
Ilonka, tule auttamaan.
Anna hänen mennä.
Osaatko elvyttää?
Osaan. -Selvä.
Ystäväni County Adventistista. Kaikkien kolmen tila on vakaa.
Heitä odottaa vatsahuuhtelu ja rankka viikko,
mutta he jäävät henkiin.
Osittain sinun ansiostasi.
Mutta tietenkään -
he eivät olisi olleet siellä lainkaan ilman sinua.
Se pitää ottaa huomioon.
Kellarissa on portaat.
Ne on piilotettu hyvin.
Kun tulin alas,
en edes yllättynyt nähdessäni Julian siellä.
Mutta yllätyin nähdessäni sinut.
Päästitkö hänet karkuun? -Totta kai.
Ihmiset tekivät kuolemaa lattialla, ja minä olen lääkäri, Ilonka.
Julia on pidätetty kolmesti vuosien aikana.
Luvaton tunkeutuminen, murto, häirintä.
Kunpa et olisi toiminut selkäni takana.
Pidit häntä ystävänä,
ja minua…
Minä sitten piditkään.
Tulin tänne hänen takiaan.
Hän voitti sen. Hän parani.
Mitä ajatteletkin hänestä, mitä hän onkaan tehnyt sen jälkeen,
et voi kieltää sitä.
Tässä on jotain.
Ei ole.
Hän ei eroa Sandrasta.
Se mikä koskee Juliaa ja muita, joita olen tavannut vuosien varrella,
on, etteivät he voi hyväksyä olleensa vain onnekkaita.
Mutta kaikkien aika koittaa joskus.
Mitä se tarkoittaa? -Se oli ilmiselvää.
Eskalaatiot, murrot.
Hän yritti myrkyttää sinut eilen.
Ei pelastaakseen sinua.
Pelastaakseen itsensä.
Hän on taas sairas.
Ja mitä taikaa hän luuleekaan löytäneensä vuonna 1968,
se on kulunut pois.
Joten hän tekee sitä taas käyttäen Paragonin sääntökirjaa.
Sanoit, ettet tiedä mitään Paragonista.
Niin, koska siitä ei tarvitse enää puhua.
Tai päästää sairaita ideoita valloilleen kaltaistesi mielissä,
tehdä teistä epätoivoisia.
Mutta en ole kuin he.
En ole tyhmä. -Et olekaan.
Nämä ideat ovat kuin…
Ne ovat kuin syöpä,
kun ne ottavat valtaansa,
iällä tai fiksuudella -
ei ole väliä.
Me kaikki olemme vaarassa tavalla tai toisella.
Ole kiltti,
älä kerro muille, mitä tein.
Miksen?
Eikö heidän pitäisi tietää?
Luulen, että sinä haluaisit tietää.
Luulen, että…
Taidan mennä kotiin.
Isäni tulee tänne perhepäivänä.
Taidan mennä hänen kanssaan.
Se on tietenkin täysin sinusta kiinni.
Minä vain…
Olen todella pahoillani.
Mitä sinä teet?
En mitään.
Ei se ole mitään.
Motoriset taidot.
Miten menee?
Olen onnistunut aika hyvin,
noin seitsemän kertaa kymmenestä,
mutta joskus en saa sitä napattua.
Tule tänne.
Vasen silmäni…
En näe kovin hyvin vasemmalla silmälläni.
Selvä.
Ei se mitään. -Voi luoja, osasin odottaa tuota.
Niin.
Siihen ei vain mene kovin kauan -
näköongelmien alkamisesta.
Tiedän.
Ja on sokea piste.
On se ja sitten -
se kasvaa…
Hienoa, mutta…
Siinä -
on varjo.
On oikeasti. Se on -
tuossa silmäkulmassani.
Se on kuin…
Kuten se, mistä Tristan puhui.
Mistä Anya puhui.
Niin.
Näen sen liikkuvan -
lähemmäs.
Joskus se näyttää ihmiseltä. Joskus se näyttää -
muodolta, mutta se on…
Se on siinä.
Näen sen.
Hitto.
Niin.
Tule tänne.
Jos tarvitset jotain, soita.
Onko selvä? Autan kyllä. -Selvä.
Pidetään yhteyttä.
Olet rakas, kummajainen.
Olen helvetin iloinen puolestasi.
Aina kun puhut täällä olosta,
haluan, että keksit suurimman,
pahimman ja hulluimman tarinan, jonka voit keksiä.
Rakastamme sinua.
Hei.
Anna minun katsoa sinua kunnolla.
Näet minut vielä.
Olen pahoillani.
Minä en.
Keskity hoitoihisi.
Sen voit tehdä minulle.
Mitä sinulla onkaan, anna sille köniin.
En osaa tehdä tätä.
En halua lähteä.
Hei, voimmeko jutella?
Mikä häntä vaivaa?
Kop, kop.
Mitähän he lähettivät tällä kertaa?
Haluatko, että tuon sinulle jotain?
Voin kerätä naposteltavaa, pienen perhepäiväpakkauksen.
Ei tarvitse.
Hyvä on.
Tiedätkö mitä?
Luulen, että…
Haluan mukaan tällä kertaa. -Niinkö?
Niin. Perheeni on jo täällä.
Maahanmuuttoasianajaja sanoi, että siinä voi mennä pari viikkoa,
mutta se on enää paperihommaa.
He eivät edes tiedä vielä.
Yritimme soittaa heille aamulla, mutta he nukkuvat yhä.
Siellä on jo keskiyö.
Oletko varma?
Oletko täysin varma?
Saat jopa tavata vanhempani.
Vanhempani ovat tulossa. -Niin.
Vanhempani ovat tulossa.
Olit oikeassa. Hän on söpö hymyillessään.
Äiti!
Oikeastiko?
Opetatko minua oikeasti?
Jos oikeasti haluat oppia.
Et vaikuta sellotyypiltä, mutta kiva, että yllätit.
Voi paska.
Eikö tuo ole äitisi?
Katso, mitä teit, ystävä.
Hei.
Te tulitte. -Totta kai me tulimme.
Hei.
Tämä on kaunis talo.
Niin todella.
Tämä on…
Tässä on ystäväni Cheri.
Hei. On mahtavaa tavata teidät.
Hauska tavata. -Samoin.
Enkä ole vain ystävä. Olen hänen morsiamensa.
Olemme kihloissa.
Liian aikaista.
Anteeksi, että häiritsen…
Tohtori sanoi, että saatat olla…
Niin.
Anteeksi keskeytys. Tässä on Rhett.
Hän oli Anyan läheinen ystävä.
Aivan.
Hän tuli kysymään Anyasta.
Sanoimme, että hänen pitää puhua kanssasi.
Toki. Tule sisään. -Jep.
No niin. -Kiitos.
Hän…
Hän kertoi sinusta kaiken.
Eli…
Tämä…
Tässä se on.
Hänen sänkynsä.
Yritin soittaa sinulle ennen hautajaisia.
Hän jätti numerosi, mutta se oli suljettu.
En kai antanut uutta numeroa, kun muutimme.
Miksi olet täällä?
Hänen muistokirjoituksensa.
Minä kirjoitin sen. -Niinkö?
Luin sen ja ajattelin,
että kuka tämän kirjoittikaan,
hän tunsi Anyan.
Hän puhui sinusta paljon.
Hitto.
Ikävä kuulla.
Se oli hyvä.
Hän…
Hän kertoi riidastanne.
Hän otti täyden vastuun. -Niin takuulla.
Se ei ollut niin yksinkertaista.
Olisin pystynyt parempaan.
Paska. Me kaikki pystyisimme.
Ja hän oli epäilemättä joskus itsepäinen ämmä.
Mutta -
hän rakasti sinua.
Kuuntele.
Hän jätti minulle tavaroitaan.
Tiedän, että hän haluaisi sinun saavan osan näistä.
Niitä ei ole paljon.
Hän lahjoitti joitakin, mutta muut tavarat…
En tiennyt, mitä tehdä niillä, mutta nämä kuuluvat sinulle.
Hän korjasi sen.
Patsaan.
Hän teki hyvää työtä.
Se ei edes näytä olleen…
Saanko katsoa?
Tämä meni rikki kauan sitten.
Kauan sitten ja…
Se näyttää siltä, että hän -
sai uuden.
Se ei näytä korjatulta.
Se on vain uusi patsas.
Oletko kunnossa?
Olen.
Olen minä.
Hän korjasi sen.
Siinähän sinä olet.
Anteeksi. Minun piti hoitaa asioita.
Tri Stanton sanoi, että meidän pitäisi puhua, mutta hän ei sanonut mistä.
Oletko kunnossa?
Haluatko kertoa, mistä on kyse?
Tätä kutsutaan ennakkotoivelistaksi.
Se piti täyttää viikkoja sitten, mutta -
en tehnyt sitä.
Haluan, että täytät sen kanssani.
Se on lista asioista, joiden haluan -
tapahtuvan… -Tiedän kyllä.
Tiedän, mitä se tarkoittaa.
En tiedä, onko meidän pakko lähteä tälle polulle.
On aika…
Löysin tämän kirjan kirjastosta.
Sen nimi on Lauluni hänelle, joka ei koskaan laulanut minulle.
Sen on kirjoittanut Merrit Malloy.
Tässä on runo nimeltä Muistokirjoitus, jonka -
haluan sinun lukevan, kun aika koittaa.
Ei, kulta.
"Kun kuolen, anna pois se, mitä minusta on jäljellä.
Lapsille ja vanhuksille, jotka odottavat kuolemaa.
Ja jos sinun pitää itkeä,
itke veljeäsi, joka kävelee kadulla vierelläsi.
Ja kun tarvitset minua,
halaa jotakuta -
ja anna heille, mitä sinun pitää antaa minulle.
Haluan jättää sinulle jotain.
Jotain sanoja ja ääniä parempaa.
Etsi minua niistä, jotka olen tuntenut tai joita rakastan.
Ja jos et voi päästää irti minusta,
anna minun elää silmissäsi, älä mielessäsi.
Voit rakastaa minua eniten antamalla käsien koskettaa käsiä,
antamalla kehojen koskettaa toisiaan -
ja päästämällä irti vapautusta kaipaavista lapsista.
Rakkaus ei kuole. Ihmiset kuolevat.
Kun minussa on jäljellä vain rakkautta,
anna minut pois."
Voi, isä.
Hei.
Minne menit? -Hei.
Anteeksi. Tarvitsin raitista ilmaa.
On todella kaunista.
Niin on.
Kuule.
Meidän pitää puhua.
Selvä.
Nyt kun sanoin sen, en tosin tiedä, miten sanoisin -
mitään muuta seuraavaksi tulevaa.
Tämä siis on…
Niin.
Mitä minä… -Et mitään.
Et mitään. Sinun täytyy tietää se.
Ilonka oli väärässä sanoessaan niin.
Mutta se ei tarkoita, ettei hän ollut oikeassa.
Et tehnyt mitään.
Tämä on ollut tuloillaan.
Mutta nyt kun aion tehdä sen, minä…
En tiedä, miten tämä tehdään.
On vain yksi keino.
Sana kerrallaan.
Mitä kello on?
00.24.
Pitäisikö meidän odottaa?
Ei.
Hän ei taida tulla.
Taidamme olla keskenämme.
En pidä tyhjistä tuoleista.
Pitäisikö ne laittaa sivuun tai jotain?
Jätetään ne.
Heille on niin aina paikka täällä.
Tyhjiä tuoleja tulee lisää.
Uusia kasvojakin tulee. Kuten aina.
Ennen olleille, jälkeen tuleville, meille nyt,
ja heille tuolla puolen.
Ennen olleille, jälkeen tuleville,
meille nyt, ja heille tuolla puolen.
Nähty tai näkemätön, täällä mutta ei täällä.
Tiedättekö mitä?
Taidan kertoa sen loppuun tänä iltana.
Vihdoinkin. -Oli aikakin.
Kiitos. -Luulen, että tämä tarina -
loppuu.
Dusty tiesi sen olevan tulossa.
Äänet hänen päässään olivat antaneet hänelle seuraavan uhrin.
Se oli Sheila.
Sisimmässään hän tiesi aina,
että satuttaisi sitä, josta välitti eniten.
Koska hän satuttaa heitä kaikkia.
Loppujen lopuksi.
Sheila!
Shei…
Anteeksi. Olen myöhässä.
Oli tosi rankka päivä.
Ei se mitään. Ota tuoli.
Kevin aikoo lopetella sen.
Tulit juuri ajoissa.
Niinkö? -Jep.
Te teitte sen. Pysyitte hengissä -
niin kauan, että kuulette jännittävän lopputuloksen.
Anteeksi keskeytys.
Dusty tiesi, mitä piti tehdä.
Haloo?
Hei.
Sinun pitää tulla tänne.
Se on tärkeää.
Mitä nyt?
Se koskee Nancya.
Taidan tietää, mitä hänelle tapahtui.
Tulen 20 minuutin päästä.
Haloo?
Dusty?
Dusty, tulen sisään.
Siinähän sinä olet.
Minä…
Tuo symboli…
Minäkin näin sen.
Siksi soitin sinulle.
Tiedän, kuka tappoi Nancyn.
Meidän on pysäytettävä hänet.
Tule. Et usko tätä.
Mistä on kyse?
Katso itse.
Tämä on Einstein-chattisessio.
Odota.
NANCEPANTS81, se on Nancy.
Kuka on LEDZEPPEFAN?
Voi luoja.
Onko hän se tappaja?
On.
Kuka se on? Kuka on tappaja?
Minun isoisäni.
Voi luoja.
He ovat jutelleet viikkoja.
Hän esittää Veltin opiskelijaa.
Ja äitini.
Hänkin on tappaja.
Mitä?
Ja minä.
Dusty?
En tee sitä!
En tee…
En tee sitä.
Sheila.
Dusty.
Olen todella pahoillani.
Rakastan sinua.
Äiti?
Nancy.
Olen todella pahoillani.
Yritin löytää sinut.
En tiedä, miten tämä alkoi.
Tiedän vain, että mitä hänen sisällään olikaan,
hän sai sen isoisältäni.
Kun hänen kehonsa oli liian vanha nostamaan vasaraa,
se siirtyi äitiini.
Kun hän sai halvauksen eikä voinut enää liikkua,
hän alkoi sytää sitä minuun.
Sinulla ei ollut vaihtoehtoja.
Et tiennyt, mitä teit.
Siinäpä se.
Tiesin kyllä.
Vihdoinkin.
Niin nuori.
Niin vahva.
Ei.
Tiedän, että hän on yhä siellä.
Tiedän, ettei Dusty satuttaisi minua.
Hän ei satuttaisi minua.
Dusty on poissa, lapsi.
Tiedän, ettet satuta minua.
Ole kiltti.
En halua satuttaa sinua.
Vain tappaa sinut.
Lyö! Lyö kovaa!
Dusty ei tuntenut sitä.
Hän ei tuntenut vasaraa eikä lattiaan osumista.
Jos hän olisi miettinyt Sheilan tunteita,
jos hän oli epäillyt niitä,
se oli selvää.
Selvää sen perusteella, miten hän löi.
Hän hidasti vasaraa viime hetkellä -
ja säästi Dustyn kurjan hengen.
Hän kertoi koko totuuden poliisille ja syyttäjälle.
Häntä ei todettu syylliseksi mielenvikaisuudesta johtuen.
Hän ei ollut asiasta samaa mieltä.
Luolasta löytyi kymmeniä ruumiita.
Jotkut heistä tapettiin jo ennen isoisän syntymää.
Helppoja vastauksia ei löytynyt, eikä kukaan halunnut uskoa -
kuolemattomaan sarjamurhaajaan.
Mutta sillä ei ollut väliä.
Tärkeintä oli, että Sheila oli turvassa.
Hän ei satuttaisi enää ketään tyttöä.
Saisinko…
Saisinko nyt musiikkini?
Vähän kovempaa, kiitos.
Täydellistä.
Siinä se oli.
Se siitä.
Loppu. Voitte kaikki kuolla nyt.
Enpä tiedä tuosta lopusta.
En pidä siitä.
Haluatko puhua, Pawluk? Noitatarinasikin jäi kesken.
Anna mennä. Lopetetaan tältä illalta.
Katsotaan, osaatko lopettaa sen.
Selvä.
Jos muistatte, Imani oli noita.
Hän ennusti öisin.
Hän sai näyn tulevaisuudesta.
Poika kuolisi.
Mutta hän esti sen.
Kauhealla hinnalla.
Ja hänen ystäväänsä Scottieta ammuttiin samalla.
Apua!
Muuttamalla tulevaisuutta -
hän oli saanut universumin täysin raiteiltaan.
Ja nyt universumi oli antamassa takaisin.
Ole kiltti.
Apua!
Auttakaa minua! Joku?
Pyydän.
Kunpa vain.
Ei ole kahta hyödyttömämpää,
avuttomampaa sanaa kuin "kunpa vain".
Kunpa vain hän olisi tehnyt tämän tai ajatellut tuota -
tai tajunnut sen aiemmin.
Siinäpä se.
Vastaus on aina sama.
"Kunpa vain" ei liikuta universumia.
Sitä voi hokea loputtomiin.
Kunpa vain se ei olisi näin.
Mutta vastaus on aina: "Mutta se on."
Imani yritti muuttaa tulevaisuutta,
mutta tulevaisuus on yhtä lukkoon lyöty kuin menneisyys.
Hän ei voinut muuttaa mennyttä.
Ei voinut muuttaa tulevaisuutta.
Sinun pitäisi olla yhä täällä.
Mutta ehkä -
hän voisi korjata virheen.
Äiti?
Missä me olemme?
Kotona.
En tunnista näitä puita.
Koska et ole ennen tullut näin syvälle metsään.
Etkö muista, mistä tulimme?
En.
En muista.
Kerro, mitä muistat.
Pääni tuntuu oudolta.
Miksi pääni tuntuu oudolta?
Palataan samaa tietä kuin tulit.
Täällä on niin mukavaa.
Tiedätkö, missä olemme nyt?
Tiedän.
Ei hätää.
Katso alas. Se on turvallista.
Olenko kuollut?
Olet yhä elossa, mutta olet astunut askeleen pois elämästä.
Minä olen astunut sitä kohti tavatakseni sinut täällä.
Et voi parantaa häntä yksin.
Tarvitsen apuasi.
Pyydät tietämättä, mitä pyydät.
Kuolleita ei voi herättää, Imani.
Hän ei ole kuollut. -En puhu hänestä.
Kuolen, jos parannan hänet.
Sinun ei tarvitse tehdä tätä.
Sinä mokasit.
Me kaikki mokaamme.
Mutta sinulla on elämä edessäsi.
Olet täällä puhumassa minut ympäri.
Totta kai olen. Olen äitisi.
Olen tehnyt päätökseni.
En aio muuttaa sitä.
Et tietenkään.
Olet tyttäreni.
On mukava nähdä sinua.
Menen metsään.
Tanssin tulikärpästen kanssa.
Odotan sinua.
Jos aiot siis kysyä,
kysy nyt.
Auta minua, äiti.
Auta parantamaan hänet.
Kiitos.
Sinun on palattava nyt, Imani,
tai kuolette molemmat.
Ainoa tie takaisin on läpi. Se on kylmä ja syvä.
Sinun on parasta hypätä.
Mene nyt.
Nähdään, kun nähdään.
Imani?
Miten pääsit tänne?
En voinut jättää sinua sinne yksin.
Olen yrittänyt palata -
päiviä, ehkä kauemminkin.
Omani näytti tuolta alussa.
Mutta nyt -
se on haalistunut.
Kun se on poissa, minä…
Leijun pois.
Miksi olet täällä?
Sinun ei kuulu kuolla.
Ei se mitään.
Se ei ole sinun syytäsi.
Mitä enemmän pidän kiinni tästä,
sitä enemmän tajuan, että on oikein päästää irti.
Tulin tänne syystä -
ja haluan sinun vain…
Anna minun tehdä tämä.
Ota se.
Mitä sinulle tapahtuu?
Tanssin tulikärpästen kanssa.
Muistanko tämän?
En tiedä.
Mutta -
yritä -
muistaa minut.
Olen pahoillani, en voi.
Olen pahoillani.
Pahoittelen. En voi.
En pysty siihen.
Scottie avasi silmänsä.
Hän ei aluksi nähnyt selvästi eikä ollut käyttänyt silmiään päiviin.
Mutta kun hänen näkönsä palasi,
hän näki Imanin.
Hän näytti nukkuvan,
paitsi että hänen kasvoillaan oli pieni hymy.
Scottie oli jo unohtanut kaiken tapahtuneen.
Se hiipui jo pois kuin henkäys peilissä.
Vaikka hän yritti pitää kiinni siitä muistosta,
se lipui hänen käsistään kuin vesi.
Scottie halusi saattaa Imanin ruumiin ruumishuoneelle asti.
Hoitajat kieltäytyivät ensin,
mutta eivät kauan, koska uskokaa minua,
kun sanon, että hän osaa olla itsepäinen ämmä,
kun halusi.
Hautajaiset olivat valtavat.
Auditorio oli täynnä,
mutta mikään ei tuntunut oikealta hänen ystävistään.
Oikeista ystävistään.
He päättivät pistää paremmaksi.
Imani ja Ben. -Laita sydän sen ympärille.
He tunsivat toisensa ehkä viisi sekuntia.
Aika on illuusio. He kaksi tunsivat sen.
Tee se hiton sydän.
Kyllä vain. Vielä muutama päivä,
niin täällä olisi ollut mini-Imani tai vauva-Ben juoksentelemassa.
Ei romantiikan tajua, Cheri.
Anna kun näytän, miten se tehdään.
He rakensivat kauniin muistomerkin.
He jättivät sinne heille tärkeitä juttuja.
Luke ja Becky olivat myös siellä.
Kuulehan. Becky kuoli.
Se oli iso juttu.
He ovat nyt rakastuneita, eikä kyse ollut muutenkaan heistä.
Kyse on ystävien kunnioittamisesta. Niiden kunnioittamisesta, jotka ovat lähteneet.
Sen he tekivät.
Yksi hely, yksi muisto,
yksi ele, yksi nauru,
yksi kyynel kerrallaan.
Eikä siinä kaikki.
Scottie teki vielä yhden asian ystävälleen.
Hän tiesi, missä Imani haluaisi olla.
Scottie sai idean unessa.
Sillä hetkellä uni tuntui todelliselta.
"Ehkä kaikki unet ovat totta", hän ajatteli.
"Ehkä ne ovat vain ikkunoita."
Kaverit?
Näettekö tuon?
Se oli ikkuna toiseen maailmaan.
Vaihtoehtoiseen ulottuvuuteen.
Liminaaliseen tilaan.
Suureen tuonpuoleiseen.
Jotkut kutsuvat sitä kuolemanjälkeiseksi elämäksi.
Kiitos.
Mitä se olikin, milloin se olikaan,
missä se olikaan…
Imani ei tuntenut olevansa kuollut.
Hän tunsi olevansa kunnossa.
Eikä hän ollut yksin.
Hänen äitinsä oli siellä.
Ja Ben myös.
Sillä joskus elämässä ei saa mahdollisuutta rakkauteen.
Mutta se ei tarkoita, että peli on ohi.
Siellä oli monia kasvoja, joita Imani ei tuntenut.
Mutta jotenkin hänen sydämensä tunsi ne kaikki.
Ja niin polku jatkui.
Ja Imani jatkoi.
Koska niin ihmiset tekevät. He jatkavat elämäänsä.
Hänen ystävänsä eivät tienneet,
oliko heidän näkemänsä vain mielikuvitusta.
Mutta jos se oli unta, se oli heidän yhteinen unensa.
Eikä mikään ole sitä todellisempaa.
Minulla on teille kerrottavaa.
Viime yönä minä -
tein jotain -
hyvin väärää.
Palaan siihen vielä.
Minulla kävi tänään vieras.
Anyan ystävä Rhett. Muistatteko Rhettin?
Hän tuli huoneeseen, ja -
ajattelin antaa hänelle Anyan tavaroita.
Anyalla oli ballerinapatsas,
josta puuttui jalka.
Mutta kun löysin sen, se oli korjattu.
Se oli koottu uudelleen.
Hei.
Taidan mennä pitkää reittiä ylös.
Tuletko mukaan?
Tulen.
Pidin tarinastasi. -Niin minäkin sinun.
Mutta et lopusta.
Paitsi että…
En tiedä.
Olit vähän ankara Dustylle.
Ajatus siitä, että hän olisi yksin loppuelämänsä…
Jotta hän ei satuttaisi läheisiään.
Koska hän satuttaa aina läheisiään.
En tiedä, onko mahdollista -
olla satuttamatta läheisiään.
Sinun ei tarvitse olla yksin.
Erosin Catherinesta.
Olen pahoillani. -Ei, se oli oikein.
Se ei ollut reilua kummallekaan.
Sitä paitsi -
on eräs muukin,
enkä voi valehdella siitä enää.
Et, vaikka minä -
vaaransin meidät kaikki.
Teit sen toivosta.
Sellainen sinä olet.
Olet ollut toivo siitä asti, kun tulit tänne.
Mitä muuta Anyan merkki voisi tarkoittaa?
Mitä muuta se patsas voisi tarkoittaa -
ellei toivoa?
Olit siis oikeassa.
Olit aina oikeassa. -Mutta Kevin, minä…
Tarkoitan, etten…
En tiedä, miten me voisimme vain…
Minä kuolen.
Niin minäkin.
Mutta olen ajatellut, että kuoleminen on todella paska syy olla elämättä.
TEOLLISUUSMIES STANLEY OSCAR FREELAN JULKISTAA VALTAVAN UUDEN KARTANON
Tekstitys: Jonna Lehtinen