SERIÁL NETFLIX
Je tu mnoho různých dnů.
Dobré dny, špatné dny.
Ale takových dnů, jako je dnešek, moc není.
Musela jsem si být jistá.
Provedli jsme extra testy a ukázalo se, že tvoje endoskopie…
Na tenkém střevě máš stále pár polypů a lézí,
ale méně, než když jsi sem přijela.
Což znamená, že se uzdravuješ.
Což znamená, že ta konečná diagnóza byla chybná.
Což znamená…
že pojedeš domů.
Počkat… Mám periferní T-lymfom.
Viděla jsem polypy na své první endoskopii
a po vší té chemoterapii byly ty polypy horší.
A řekli, že umírám.
Když jsi sem přijela, chvíli trvalo, než ta chemoterapie přestala působit.
Ale teď vidíme, že tvé tělo se uzdravuje.
Ale já neumírám.
Všichni umíráme, Sandro.
Každý z nás.
Ale v tuto chvíli, pro tebe… nemáš smrtelný lymfom.
Omlouvám se.
Netuším, proč se teď cítím tak, jak se cítím.
Ať se cítíš jakkoli, je to správné.
To, co cítíš, ať je to cokoliv, je správné.
Je to úžasná zpráva, Sandro.
Jak jim to mám říct?
Co jim jen řeknu?
Tady jsi.
Dobré ráno.
Jak jsem se sem dostal?
Byl jsi mimo, tak jsem tě vzala sem.
Dobře, tady dole už jsem byl.
Už mnohokrát.
Od chvíle, co jsme to našli, jsem…
Většinu nocí se tam budím.
Proplížím se do pokoje, abych nevzbudil Spence.
Je to děsivé.
Dokonce jsem se jednou probudil tam na té posteli.
A ten pach toho je prostě…
Je to šílené.
Ty sny, náměsíčnost.
Musí to být ty léky.
To, že vidíme, jak se mění chodby, není způsobeno léky.
Ani to, že vidím lidi na chodbách,
v pokoji, v zatraceném zrcadle.
Myslím, že víš, o čem mluvím, Kevine.
Takže, prosím…
Jestli ano, řekni mi to, ať se necítím jako blázen.
Jo.
Dobře. Je to tak.
Někdy se mění pokoje.
A zdi taky.
A někdy uslyšíš zvuk a otočíš se.
A nejsi tam sama.
Někdo se k tobě blíží
ze tmy nebo z ohně.
Podíváš se nahoru a uvidíš starého…
Ženu?
Muže.
Starý muž. Se šedinami.
Jo, už jsem ho viděla.
Ale hlavně vídám ji.
Starou ženu.
A má tyhle…
mléčné oči.
PODLE DÍLA CHRISTOPHERA PIKEA
Viděls ji někdy?
Ne tolik, co jeho, ale…
letmým pohledem ano.
Jo.
Shromážděme všechny v knihovně.
- Panebože. Co je? - Obleč se.
Naléhavá porada. Knihovna.
Všechno v pořádku?
Je…
je všechno v pořádku, Ilonko?
Jo, všechno je
- fajn. - Bože.
ZESIL TO
Panebože.
Zase je to odemčené.
Vsadím se, že to na noc zase zamkne.
- Jsi v pořádku, Sandro? - Jo.
Co to má znamenat?
Omlouvám se, ale nevím, o čem to sakra mluvíte.
Vážně. Bez keců.
Ještě někdo vidí, jak se mění chodby nebo staré duchy?
Ne.
Promiň, ale nic takového.
Já taky ne. A ráda bych o tom lhala, když mi to přišlo vtipné,
ale není, že?
Vážně?
Jako staré chodby s květinami a lucernami
a starý muž a žena?
Má mléčné oči.
- Jo, zákal. - Zákal.
A pořád mluví o tom, že má hlad.
Ne.
Nikdy jsem nic takového neviděl.
To nedává smysl.
Kdybychom viděli duchy nebo co to je, bylo by to skvělé, ne?
Není to to, na co čekáme? Znamení?
Jo, ale nedává to smysl.
Jak jsi říkal, na místě, kde umře spousta mladých lidí
dřív, než by měli.
A jediné dva duchy, které vidíte, jsou dva staří lidé?
Oba jsme to viděli.
- Oba jsme… - Je na to francouzské slovo.
Když jsou si dva blízcí, sdílí stejný…
Jo, folie à deux. Znamená to přelud, který sdílejí dva.
Mluvíš francouzsky?
Ne, ale jmenovala se tak epizoda Aktů X
a byla úžasná.
Takže nikdo z vás to neviděl?
Nic z toho? Oba jsme prostě blázni?
- Možná to není… - Co?
- Bláznivé? - Možná to není duch.
Máma mi vyprávěla příběh, něco, co jí vyprávěla babička.
Tahle pohádka na dobrou noc…
„Toshi no taberu hito“.
Znamená to „pojídač let“.
Vypadal jako stará žena.
A našli byste ho na místech, kde měl někdo umřít
Jedl roky, které měli.
Tohle byla pohádka na dobrou noc, kterou ti máma jen tak vyprávěla?
Ne. Jen to pro ni byl způsob, jak se s tím vyrovnat.
Řekla mi to, až když táta umřel.
Ale jestli ta věc opravdu existuje, určitě by chtěla být na takovémto místě.
Měli bychom tu mít ještě tolik let.
Byla by to pro něj hostina.
Kevin a Ilonka se taky můžou plést.
Mají horečky, berou příliš moc léků a vidí věci, které neexistují.
Zvlášť, když si o tom řekli.
A nezapomeňme na druhou část dohody.
Hledáme znamení, ale budeme klidní.
Důkaz.
O tom ten pakt je, ne?
Ne. Děje se tady toho víc.
Musím vám něco říct, ale slíbila jsem, že to neprozradím.
Chcete důkaz, že se tady toho děje víc?
Mám ho.
Rituál zabral.
Stantonová to přiznala.
Jeden z nás je vyléčený.
Jeden z nás se vrátí domů.
Vlastně si myslím…
A omlouvám se.
Ale myslím, že to jsem já.
A může to fungovat i pro vás, ale musíme tomu věřit a udělat to správně.
- Říkáš, že jsi uzdravená? - Sakra, Ilonko.
Zadržte.
Myslím si, že ano.
Cítím to.
Vím, že ten rituál zabral a musíme ho zopakovat.
Tohle…není vtipné.
Ne, má pravdu. Někdo půjde domů.
Stantonová to řekla.
Co tím kurva myslíš, že někdo půjde domů?
Jsem to já.
Sandro, podívej.
Všichni chceme, abychom to byli my.
A o to jde. Může to být každý z nás, ale musíme skutečně věřit…
Ne, jsem to opravdu já.
Zítra jedu domů. Prarodiče už jsou na cestě sem.
A nebyl to rituál, ale špatná diagnóza.
Byla jsem na endoskopii týden před tím, než jsme udělali ten pitomý rituál
a špatně mě diagnostikovali už na začátku.
Mám ještě další problémy
a musím začít úplně od začátku,
s testy, léčbou a tím vším.
Je mi líto, ale ne.
Rituál nefungoval.
Ne. Možná jen zafungoval jinak.
Nejde jen o to…
Měli jsme tu znamení.
Spence slyšel ten hlas na interkomu po Tristan.
Ukazují na nás. Vedou nás, abychom provedli ten rituál.
To jsem byla taky já.
Moc mě to mrzí.
Na tom interkomu jsem byla já. Mluvil jsi o tom, že ztrácíš víru
a já si řekla, že tě trochu popostrčím.
Jen trochu, abych ti to dalo naději.
Bůh by to tak chtěl.
Haló?
Spenci.
Poslouchej.
- Někdo je na pooperačním. - Cože?
Někdo je tam a dveře jsou zamčené.
- Dveře se nikdy nezamykají. - Jsou zamčené.
Panebože.
Vím, že to bylo špatné, že jsem udělala hloupost.
A moc mě to mrzí.
Jsem troska. Tolik se mi ulevilo.
Moc se stydím a…
Nechci nikam jít, ale nemůžu se dočkat, až odsud odejdu.
A prostě se cítím…
hrozně.
Ilonko! Ahoj.
Ahoj, Katherine.
Vím, že rodinný den je až zítra, ale nemůžu se dočkat.
Tohle musíš vidět.
Vlastně spěchám.
Ale ne. Bude to jen chvilka.
Jsem ráda, že jsem na tebe narazila, protože jsem konečně získala tohle.
Tady.
Vím, jak byl nervózní z toho…
jak vypadal,
ale pořád jsem mu říkala, že vypadá úžasně.
Podívej na něj.
Taky říkal, že jste byli na pláži.
Jak se tam dostanu? Ráda bych to tam připravila
a trochu ho překvapila.
Prostě…
No…
Prostě…
Seru na to. Vážně.
- Co? - Co to s tebou kurva je?
Kde si myslíš, že jsi? V nějakém posraném venkovském klubu?
Tohle je hospic.
Všichni tady jsou vážně nemocní.
A teď chceš co?
Ukázat mu svou fotku s deseti kily mejkapu?
Já vím, naplácala jsem to na něj, abych viděla, že není normální.
Ne, tak jsem to…
Chápeš, jak je to pro něj těžké?
Jak je pro něj těžké, aby ti pokaždé
hrál divadýlko?
Neříká ti to,
protože nechce, aby ses strachovala ještě víc.
A teď chceš co?
Jít s ním na pláž
a chceš po něj, aby dělal, že ho to nebolí,
aby ses cítila normální?
Umírá, Katherine.
Umírá, a to není fér.
A to už je samo o sobě dost těžké, natož aby se musel starat o tebe
a předstírat odvahu jen proto,
abys mohla žít svůj život?
Hej!
Co to sakra děláš, Ilonko?
Co se stalo?
Potřebuju místo k bydlení. Už se tam nemůžu vrátit.
Indie, ustel Ilonce postel.
Co? Co se stalo?
Nejsem to já.
Nejsem to já. Nefungovalo to.
Nejsem to já.
Ilonka přišla o rozum.
Jo.
Co?
Ilonka.
-Ilonka co? - Ty víš co.
- Co chceš, abych udělal? - Dělej, co chceš.
Nerozejdu se s Katherine.
Vidíš? Ani jsem to neřekl.
Říkám: „Dělej, co chceš.“
A ty okamžitě na to: „Nerozejdu se s Katherine.“
Kolik mi zbývá? Pár měsíců, maximálně?
A to se s ní mám rozejít? Ježíši.
Teď je to holka s nemocným přítelem
a brzy z ní bude holka bez přítele.
Takže komu tím pomáháš?
Oba víme, co opravdu chceš.
Koho opravdu chceš.
Víš, proč nedokončuju moje příběhy?
Protože jsi hajzl. Rád lidi škádlíš.
Protože jakmile lidi znají konec…
zbytek příběhu vyšumí.
Brzy ze mě bude jen vzpomínka.
A já chci být dobrou…
pro všechny.
Ale hlavně pro ni.
Zaslouží si to.
Není to moc, ale víc nepotřebujeme.
Dáme ti jídlo a povlečení.
Díky za…
nevím, co dělám.
Možná na noc nebo na dvě, než to zjistím.
O to se nestarej. Poslyš.
Musíme si promluvit.
Měla bych se vrátit.
Stantonová si toho všimne
a nechci, abys měla kvůli mně problémy.
Neboj, Georginu Stantonovou zvládnu.
A vrátit se tam zpátky…
o tom jsem s tebou chtěla mluvit.
Pro mě je Brightcliffe výjimečný.
- Zjevně ne. - Nevykládej…
Nevykládej si špatně to, co se stalo, nebo nestalo.
To místo je výjimečné.
Je tam síla a energie,
která nikde jinde ve světě neexistuje.
Věř mi.
- Dlouho jsem hledala. - Ale nefungovalo to.
- Nic z toho. - To nevíš.
Možná ano, možná ne. Ale může.
To vím. Vím, že…
víc než kdokoliv jiný vím, že ten rituál funguje.
Slyšíš mě? Vím to.
Líp než kdokoli jiný.
Kdo jsi?
Jsi chytrá holka.
Ilonko, vím, že alespoň jednou tě to napadlo.
No tak.
Podívej se na mě a řekni mi, kdo jsem.
Podívej se pořádně.
Ty jsi Julia Jayneová?
Já věděla, že jsi chytrá holka.
Hledala jsi mě.
A našla jsi mě, protože jsi měla pravdu.
Máš pravdu ve všem.
Řekneš mi, kam to jdeme?
Jo, já vím, že je to šílené,
a vím, že se cítíš osamělý.
Někdy zapomínám, že jsi skoro nikoho nepotkal,
tak mě napadlo, že by tě tohle mohlo zajímat.
Máš celou komunitu.
Měl bys je poznat. Pojď.
- Tady ho máme. - Ahoj.
- Ahoj.
Tohle je Spence.
- Ahoj, Spenci. - Ahoj, Spenci.
Spenci, tohle jsou… Brandi, Julie, Toni s „I“,
Brian a Lisa.
Co děláte?
Čekáme na pizzu a pak si budeme hrát.
Ale taky…
O víkendu je shromáždění v Capitol Hillu.
A my budeme reprezentovat.
Takže děláme cedule a pomáháme Glennovi s jeho proslovem.
To ne. Žádný proslov dělat nebudeš.
Ale budu.
Glenn používá slova jako jiní obušek.
Oba víme, že miluju tvoje kázání,
ale tohle je trochu neobratné.
Promiň. je pro tebe trochu moc neobratné, Julie?
Náš boj za naše uznání je na tebe moc neobratný?
Trička.
Děsivá trička.
Spenci, chceš něco k pití?
Klidně ti dám chlast, jestli chceš pomoct
vyrábět trička nebo cedule.
Jak můžu pomoct?
Zlato, vezmi si štětec.
A až skončíme,
zhulíme se a zahrajeme si „na citáty“.
- Jdeme na to. - To je ono.
Chceš ještě?
Ne, ale bylo to úžasné.
Je to to nejlepší jídlo, které možná kdy dostaneš.
Proč jsi mi to neřekla?
Řekla jsem ti to, až nastal čas.
U tebe to zafungovalo.
Funguje to.
Jo.
Já jsem důkaz.
Musíme toho hodně probrat.
O té nejvíc vzrušující části už víš.
Když jsem odešla, žila jsem tvrdě a dobře.
A jak jsem stárla, chtěla jsem se o ten zázrak podělit.
Založila jsem firmu,
protože jsem to chtěla lépe pochopit.
Chtěl jsem světu vrátit část této léčivé energie.
Ale vrátit se zpátky na ten pozemek bylo těžké.
Lesy jsou dobré a pramen taky,
ale to kouzlo, pravé kouzlo tohoto místa,
je přesně tam, kde byl postaven ten dům.
Stantonová tě nepustí zpátky?
Nejspíš jsem ohrozila nějakou důležitou část uvnitř ní.
Zkusila jsem všechno. Pracovala jsem
jako dobrovolnice v hospici, dala jsem jí štědré dary,
ale ani tak nám nedá žádný smysluplný přístup.
A my se to snažíme respektovat.
Rozumím historii toho místa.
Ta hrozná záležitost s Paragon a jejich společenství podobné tomu mému.
Jsme si velmi podobné, Ilonko.
Dokonce máš stejnou rakovinu jako jsem měla já.
A já nevím, prostě…
Ti chci pomoct.
Víš co? Prostě to udělejme.
My dvě tam spolu zajdeme po Půlnočním klubu,
až budou všichni spát.
Vezmeš mě tam do toho sklepa.
To je místo, kde se protínají energetické linie. Je to centrum energie.
Dostaneš mě tam a já mám všechno, co potřebuju.
Všechno, co potřebuješ k čemu?
Abych tě vyléčila,
ty chytrá.
A je to.
Jsem rád, žes dnes přišel. Snad ses bavil.
Díky.
Byla to bomba.
Můžu se na něco zeptat?
Jak ses k tomu všemu dostal?
Být gay? Narodil jsem se tak.
Oh, promiň. Myslel jsi ty hlášky?
To je prostě objektivně úžasná hra.
Ne, myslel jsem ten aktivismus.
Můj drahý přítel.
Ale teď už je pryč.
Bylo to…
zdá se, že každému je tam…
všechno jedno.
I když jsem jim řekl…
že mám AIDS,
nevypadali vyděšeně.
Strach je jako radiace.
Když v její blízkosti strávíš dost času, geneticky tě změní.
Přišli jsme o hodně členů.
Bylo jich až příliš.
Spousta prázdných křesel a prázdných stolů…
a svět je k nám v nejlepším případě lhostejný, v nejhorším případě děsivý.
Takže hodně z nás se často schovávalo a to hodně dlouho.
Já taky.
Takže teď…
musíme být vidět víc než kdy jindy.
To mě naučil Ryan.
Hodně mě toho naučil.
A proto děláme tohle.
A proto tam dnes večer nikdo nevypadal vystrašeně.
Protože i když jsme vystrašení, rozhodli jsme se nebýt.
Protože každý z nás jednou zemře.
A než to uděláme, každý z nás si zaslouží lásku.
Jsem tak rád, že ji nechala otevřenou.
Dnes by bylo obzvlášť kruté, kdyby byly dveře zamčené.
Jsi v pořádku, Spenci?
Jo.
Podívejte na ty prázdné židle.
Skoro polovina z nás tu není.
Ahoj.
- Nevěděla jsem… - Holka, koukej přijít k tomuhle stolu.
Mám pocit, že jsou na mě všichni naštvaní.
Ne. Ani trochu.
Moc ti to přeju.
Já taky. Pojď sem.
Jen mi chvíli trvalo, než jsem se vzpamatovala.
Taky ti to přeju.
Máme tě rádi. A jsme moc rádi, že tu jsi.
Tak tu zůstaň, jak dlouho to jen půjde, jasné?
Mám tě moc rád, zlato.
Ale jestli tohle chceš připsat Ježíšovi,
Budu tě strašit ještě dvakrát tolik, protože po tom nesmyslu s interkomem.
Koledovala sis o to.
Nejsem na to zrovna pyšná.
Ahoj.
Moc mě to…
moc mě to mrzí.
Mrzí mě to, Sandro. A promiň, Kevine.
Moc mě to mrzí.
Jsem moc ráda, že jsi tady.
Já taky.
Kvůli tobě.
Posaď se, prosím. Dnes budu vyprávět já.
A tenhle je od srdce.
Na ty před tím i na ty potom.
Na nás teď i na ty za hranicí.
Na ty před tím i na ty potom.
Na nás teď i na ty za hranicí.
Viděni nebo neviděni, jsou tu, ale přitom nejsou.
Příběh, který chci vyprávět, mě vlastně děsí k smrti.
Je to příběh o tom vědět, kam míříte, než se tam dostanete.
Je to příběh o boji za budoucnost, kterou chcete,
namísto budoucnosti, ke které jste předurčeni,
protože osud se změní.
Myslím, to jsme dnes všichni zjistili.
Říkám mu…
„Věčný nepřítel“.
Je to příběh o čase a strachu.
Čas nás má ve své moci od chvíle, kdy se narodíme.
Umožňuje nám růst.
Chodíme do školy, najdeme si práci, zamilujeme se.
Čas nám tohle všechno dovolí, ale nakonec nás zabije.
Tohle je Rel.
Je pekelně pohledný a přitažlivý.
Těžko uvěřit, že není modelem.
Chápeme.
I když je očividně pohledný, moc přátel nemá.
Rel přestoupil z jiné školy.
Ve městě je nový, v kampusu je jen tři týdny,
ale je tu někdo, koho by chtěl moc poznat.
Christopher Perry, místní génius.
Vlastně každý den od doby, co sem přišel,
je Christopher jediný, na koho Rel myslí.
Celá deska je usmažená.
Myslel jsem, že umíš opravit všechno.
Bojím se, že s tou žvýkačkou, co jste tam dali, toho moc neudělám.
Jak se vám tohle vůbec povedlo?
MRTVÁ ZÓNA
Jako nováček jsem byl dost osamělý. A bez spolubydly
to bylo ještě horší.
To si říkal, když si koupil videorekordér.
Koupil si ho, aby si mohl nahrát staré sci-fi filmy,
které měl Christopher rád.
A pak ho možná lidi začnou navštěvovat.
Jo. Tady vůbec nešlo o Christophera.
Tu noc měl Rel ten nejpodivnější a nejděsivější sen.
KLINEOVA UNIVERZITA
- To je super. - Díky.
Tohle je můj semestrální projekt, a moc mi to nejde.
Přemýšlím, že to celé zahodím a začnu znovu.
Myslím, že je to vadné.
Vyhodíš ho, protože není dokonalý?
Kruté.
Posaď se.
Jestli chceš.
Robotika.
To je super.
Jo, jsem tak trochu podivín. Rád zjišťuju, jak věci fungují.
Líbí se ti tu? Zvykáš si?
Asi jo.
Když přestoupíš, vždycky máš pocit, že…
- Nevím, je to dost jiné. - Vím, jak to myslíš.
Zažívám to každý den.
Zaslechl jsem, že jsi blázen do sci-fi. Jako já.
Jasně.
Pořídil jsem si do pokoje nový videorekordér.
Neboj, funguje.
Díky.
Už mě nebaví to opravovat.
Rozhodl jsem se nahrát Terminátora.
Včera to dávali na HBO asi ve tři ráno.
A říkal jsem si…
jestli by ses na něj nechtěl se mnou podívat?
Co dneska večer?
Přinesl jsem víno.
K Terminátorovi se hodí.
Nemyslel jsem, že se na kampusu najde někdo, kdo bude pít víno.
Klobouk dolů.
My všichni studenti strojírenství jsme velmi kulturní.
Někteří z nás dokonce jedí sýr.
Přinesl jsi sýr?
Přinesl.
Hasta ciego, zlato.
Hezky.
Velmi solidní.
„Pojď s brie, jestli chceš žít.“
Tolik ten film miluju.
Poškození metra bylo minimální a nikdo nebyl zraněn.
Promiň, asi jsem to začal nahrávat dřív. Zprávy stále běží.
Nenahrával jsi to ve tři ráno?
To jo.
Jaké zprávy dávají ve tři ráno? Na HBO?
Největším překvapením dne byli naši Seabirds,
kteří přes všechna očekávání dali 20 bodů
proti Rushers ve čtvrté čtvrtině.
Omlouvám se. Kdo?
Seabirds a Rushers.
Myslíš, že to jsou pravé fotbalové týmy?
To je mi jedno. Nemám rád sport.
- Fajn. 99ers a Orcas. - To není o moc lepší.
Skvělý den pro Myrona, který nahrál Everettovi
na 27 metrů v samotném závěru,
a vyhrál hru pro Orcas po úžasném zvratu.
Obrovské zklamání pro Niners, kteří, jak všichni víme,
jsou skutečný fotbalový tým s opravdovým jménem.
Já to nechápu.
Špatně jsi to nastavil.
Udělal jsem to správně.
Stál 200 dolarů. Ten chlap říkal, že je nejlepší.
To nic.
Kousek od kampusu je skvělý bar.
Můžeme si zahrát kulečník nebo něco.
Na film se podíváme jindy.
Koupím ti nějaké špatné jídlo.
Takže kde jsi byl předtím?
Na tohle se mě zatím nikdo ani nezeptal.
Promiň. Lidi jsou kreténi.
Fakt jo. Dokáží být hrozní.
Fakt mě děsí.
Kéž bych prostě mohl přijít, opravit kód
a odstranit nedostatky.
Jsme většinou nesnesitelní…
KOKTEJLY
Nechápu heteráky.
Řekni jim to.
To, díky čemu tak milují fotbal.
Já tenhle gen nemám.
Miluju fotbal miluju a nejsem hetero.
Takže i ty jsi na tohle?
Dívat se v baru na včerejší zápas?
Ne, to je živě.
Ne, to je ze včerejška.
Říkali to ve zprávách. O 99ers a Orcas.
Možná na sebe znovu narazili.
Je to živě. Niners a Orcas proti sobě tuto sezónu ještě nehráli.
To není pravda.
Orcas porazili Niners včera večer. Orcas vyhráli.
Tuhle čtvrtinu tvrdě bojovali,
ale zbývá už jen sedm vteřin.
O deset babek, že Myron přihraje Everettovi na vítězství.
Everettovi? Ten nechytil přihrávku už celé týdny.
Platí.
Formace se zhroutila. Musí se toho zbavit.
Everett je uprostřed.
A dává gól. Je to touchdown.
- Orcas vítězí! - Cože?
Jak jsi to věděl?
Říkal jsem, že to není živě.
Ale tohle je živě.
Jak Myron prošel…
Jak jsi to sakra věděl?
PŘEHRÁT
Tady je časová značka.
Skvělý den pro Myrona, který nahrál Everettovi
Do prdele.
Ale to je dnešní datum.
- A ten čas je skoro živě. - Pusť to.
Největším překvapením dne byli naši Orcas.
- Tohle je živě. - To není možné.
- Sledovali jsme to před třemi hodinami. - A včera jsem to natočil.
…který na 27 metrů nahrál Everettovi,
a vyhrál hru pro Orcas po úžasném zvratu.
Nahrál jsem budoucnost.
Další zprávy. Gina Reno vyhrála…
Ještě jednou.
A tak to udělali.
4 ZPRÁVY PRO VÁS
Nastavili rekordér na tři ráno, stejně jako předtím.
A další ráno se to stalo znovu.
To jsou dnešní zprávy.
Podívej se na datum.
Přetočte to na výsledky sportu.
Na nás. Nic ve zlém.
Neuvěřitelné, že vás sem dámy zase pustili.
Jo. Budu to ignorovat.
Dneska budou tři zápasy.
Jo?
Vsadíme na vítěze na všechny tři.
Dáš nám 100 dolarů.
Když neuhádneme správě všechny tři, dostaneš 200.
Poslouchám.
Kdo teď hraje? Buckaroos a Charlatans.
- Kámo, ta jména… - Chvíli to fungovalo.
Natočit zprávy, naučit se skóre, kšeftovat s heterákama.
Za týden
byli o 1 200 dolarů bohatší.
A našli ještě něco.
Tak to s časem chodí.
Přináší s sebou jen jedno.
Smrt.
- Mluví o smrti. - Ne smrt.
Změnu.
To je jediná jistá věc ve vesmíru.
Čas způsobí změnu…
malou…
nebo velkou.
Nyní se vám hlásí živě náš Nat Rowers,
který má pro nás poslední novinky z Klineovy univerzity.
Nate?
Smutné zprávy dnes přišly z kampusu Klineovy univerzity.
Bizarní nehoda připravila o život místního studenta medicíny.
- Co je to? - Okolo 10:15 dnes ráno
z třetího patra této obytné budovy
vypadla klimatizace.
Udělals včera něco jinak?
- Ne, udělal jsem to, jako vždycky. - Dívka jménem Michelle Dixonová
byla na místě prohlášena za mrtvou.
- Zavoláme policii? - A co jim řekneme?
Máme kouzelnou kazetu, která ukazuje,
že z okna vypadne klima?
Tak co uděláme?
To je hrozný příběh.
Měli bychom to zastavit.
To myslíš vážně?
V kolik to bylo hodin, 10:15?
Kurva.
Z cesty! Pardon.
Hej!
Pozor!
Hej, pozor.
Děkuju.
- Jsi v pořádku? - Jo.
- Děkuju. - Jo.
Pozoruhodné štěstí a trocha hrdinství náhodného kolemjdoucího
zachránilo dnes život jedné mladé ženy.
Rel Inquest, student místní univerzity,
ji odstrčil do bezpečí těsně před…
Do prdele, podívej.
Podívej. Támhle.
Támhle.
Něco mi na něm nesedí.
Mám husí kůži, už jen když ho vidím.
Mám z té holky radost, ale něco mi na tom nesedí.
Zachránil jsi jí život.
A co když příště nezachráním?
- Nebo nebudu moct? - Máš pravdu.
Měli jsme štěstí.
Vydělali jsme prachy.
Co s tím na chvíli přestat?
- Asi bych tu cestu měl zrušit. - Nic neruš.
Už jsme to probírali.
Jo, předtím, než jsi málem umřel.
Skoro jsem neumřel.
Ani trochu.
Máma počká. Stejně už čeká dva měsíce.
Běž za ní.
Dobře, poslouchej.
Napíšu ti její adresu, kdyby sis to rozmyslel.
Je to v Pascu. Asi 40 minut jízdy taxíkem.
A vím, že prachy máš.
A jak jsme si slíbili, žádné video, zatímco budu pryč.
Pak se rozhodneme, co dál.
Ale teď…
si dej pauzu.
Dobře?
Slibuju.
A o víkendu se šetři. Nejsi Howard Hughes.
MÍSTNÍ HRDINA - REL LINDQUIST
Smrt.
- Je to Smrt. - Ne, to není.
Uvidíš, kdo to je. Není to Smrt.
Je to člen komise v NFL a ty jsi zatčen,
protože jména těch týmů jsou násilným činem.
Takže tu noc, jak seděl v pokoji, snažil se to neudělat.
Ale… za svou přirozenost nemůžeme.
To, kým jsme…
Jak jsme se narodili.
Bylo jasné, že Rel bude nahrávat.
Takovéto už to je, když jste tolik sami.
Pozdě v noci, když jste sami v místnosti,
není tam nikdo, kdo by vám lhal o tom, kdo jste.
A teď strašný místní příběh.
Dnes ráno došlo k tragédii v Pascu.
Vysokoškolák Christopher Perry byl nalezen brutálně zavražděn
v domě své matky.
Podle policie se Marjorie Perryová
vzbudila časně před úsvitem kvůli zvuku praskajícího skla
a do domu byl vhozen nějaký projektil,
který uvolnil jakýsi plyn,
po kterém podle všeho upadla do bezvědomí.
- Dobrý den. - Zdravím.
Když se probudila, našla ostatky svého syna
rozčtvrcené zatím neznámou zbraní.
Je mi to moc líto.
Tohle musíš vidět.
- Slíbili jsme si něco. - Musíš odsud pryč.
Pokud se ti něco stane…
Chrisi?
Co se to tady děje?
To ne.
Kdo sakra jste?
A proč chcete zabít Christophera?
A proč vypadáte jako Christopher?
Já ho nechci zabít.
To ty.
- Co to má kurva znamenat? - Ty ho chceš zabít.
Chceš nás všechny zabít.
Vážně si myslíš, že jsi jen normální student?
Na něco se tě zeptám.
Kam jsi chodil na střední?
Kde ses narodil? Kde máš rodinu?
Nepamatuješ si to? Protože jsi nebyl člověk.
Nenarodil ses.
Stvořili tě.
V laboratoři.
V mé laboratoři za 40 let.
V mé laboratoři v Robotic Experimentation Logistics.
REL, LEDNICE NA BIOLOGICKÉ VZORKY
R-E-L. To sis nechal jako jméno.
Jsi kyborg.
Prvotní model.
A jsi vadný.
Chtěl jsem tě zlikvidovat, ale utekl jsi.
Utekl jsi zpátky v čase.
- Co to je za blbost? - Podívej se na svou ruku.
Ne, podívej se pořádně.
Ne. Lháři.
Ty zasraný lháři.
Co to kurva je?
Jo.
Já taky.
Jsem první.
Kdysi jsem byl jím.
Ale…
byl jsem nemocný.
A nahradil jsem tuhle část, pak další a další.
A zanedlouho jsem byl víc než člověk.
Byl jsem prvním z nového druhu.
A vytvořil jsem další.
Vytvořil jsem tebe.
Byl jsi jedním z mých prvních modelů.
Říkal jsi, že jsem vadný.
Trpíš chorobou.
Nemocí zvanou strach.
Smutek.
V budoucnu jsme je odstranili. My jsme je…
vyléčili jsme je. Já je vyléčil.
Ale ty jsi utekl.
A když jsi zachránil tu ženu,
nechal ses vyfotit.
A já tě našel…
zpátky v čase.
Nevzpomínám si.
Ani nemůžeš. Cestování časem je pro tvůj model jiné.
Během procesu se poškodí tvá paměť.
To jsi nemohl vědět.
Ale vytvořil jsem základní kód.
Naprogramovaný, aby ti otiskl
a připomněl, co je tvou misí.
A to přesně udělal.
Kdykoliv se dotkneš nějakého primitivního magnetického zařízení.
To nebylo video.
Byls to ty, tvůj hlavní počítač, který se ti snažil připomenout tvou misi.
Přišel jsi mě zabít, zabránit budoucnosti.
Abys mi zabránil stvořit to, co stvořit musím.
Ale já tě přišel zastavit.
Zachránit nás všechny.
Když jsi mě našel, věděl jsi, že mi potřebuješ být nablízku.
Ale zapomněl jsi proč.
- Ale tys na nás zaútočil. - Použil jsem anestetický plyn.
Ten zabírá jen na lidi. Budou v pořádku.
A až se probudí, budeš pryč.
A všechno se bude zdát jen jako sen.
Tohle je tvůj konec, Rele.
Proč?
Nejsem vadný.
Pořád cítíš ten věčný problém. Žije v tobě věčný nepřítel.
Strach.
Což vede k utrpení.
A my si zasloužíme žít ve světě bez strachu, Rele.
Bez utrpení.
Zase se hýbeš.
Ten proud mě na chvíli paralyzoval, ale nemůže mě zastavit.
Nahrazování lidstva kybernetickými vylepšeními.
Eliminace vad.
Není to všechno jen ze strachu?
Je, že ano?
Jestli potřebuješ, abych umřel, abys necítil takový strach…
jak chceš.
Je to na tobě.
Ale já vím, že nejsem vadný.
To ty jsi.
A stejně tě miluju.
Ahoj, zlato. Tohle nahrávám narychlo.
Nemám moc času, protože se mě chystáš zabít,
což je v pořádku, nedělej si s tím starosti.
Ale chci, abys věděl pravdu, o tom, kdo jsem
a taky o tom, kým se staneš a…
a co tvůj geniální mozek udělá s tímhle světem.
A on to všechno viděl.
Všechny ty velké a hrozné věci, které udělal,
všechny ty úžasné technologické průlomy, kterých dosáhl
při své snaze eliminovat utrpení a strach.
A přitom viděl, jak přišel o svou lidskost.
Takže tak to je.
Chtěl jsem, abys věděl…
když myslím na to… čím se staneš, jsem smutný.
Velmi smutný, ale…
v zármutku je krása.
Teď už to vím.
Jak jsme křehcí.
Bojím se, že už mi dochází čas,
protože můj starý kamarád si pro mě přišel a… to nevadí…
protože jsem miloval.
Protože jsem miloval.
Děkuju.
Děkuju, Christo…
A v tu chvíli se budoucnost změnila,
protože Christopher se rozhodl,
že se už nikdy nebude hledat na lidských bytostech vady.
Díval se na ně očima lásky,
protože se ukázalo, že Rel nebyl vůbec vadný.
Rel byl dokonalý.
Jednou jsi mi řekl o svém kamarádovi.
- O tom… - Kvůli kterému jsem onemocněl.
Christopher.
Hodně na něj myslím.
Doufám, že je milovaný.
Tak, jako jsem já.
Kéž bychom tehdy věděli, co vím teď.
Nebyli jsme defektní.
Ani trochu.
Byli jsme dokonalí.
Jako vy všichni.
A Sandro…
udělej v té budoucnosti něco dobrého, ano?
Pro nás.
Cože? Kdo je to…
K rituálu potřebujeme pět sester. Neboj se.
Neřeklas mi, že s sebou bereš další lidi.
Kde je sestra?
Šla na záchod.
Proto jsem přišla pozdě. Musela jsem na ni počkat.
- Bude tu každou chvíli. - Jdeme.
Proboha.
Cítíš to?
Cítíš to? Pořád to tu je.
Je to ve vzduchu. Cítíš to?
Tak co budeme dělat? Co můžeme…
Víme, co dělat.
Vytvoříme čtyři body s jedním uprostřed.
- Tady? - Ne.
Drahá, tady budeš sedět ty.
Nechápu to.
Uvidíš, drahá. Věř mi.
- Aceso. - Aceso.
-Aglaea. -Aglaea.
Vzýváme vás, pět sester.
Dcery Asklepia a Epione, zásobovatelky Apollonova umění.
Vzýváme vás, abyste uzdravily svou sestru, svou nádobu.
Panacea. Hygeia. Iaso. Aceso. Aglaea.
Vlídná Panaceo, dcero Asklepia a Epione,
první z lékařů, nejrychlejší léčitelko,
věrná ranhojičko mužů i žen.
Skrze tebe se naše rány zhojily, kosti srostly a nemoc vyhasla.
Tady.
Co naše osobní věci?
Při tvé dobrotě a moci se nám vrací radost ze života.
Panaceo, příteli lidstva. Modlíme se k tobě. Žádám tě o laskavost.
Nechť se tvá skutečná věřící vyléčena z této nemoci.
Ať se uzdraví skrz na skrz.
Ať se jí navrátí síla a vitalita.
Žádáme tě o požehnání.
Naše bohyně, pro tebe.
- Ale co naše oběť? - Přijde…
Přijde na to. Tohle je jiné.
Co v tom je?
Jen čaj. Vypij to.
Naše bohyně, pro tebe.
Do toho.
No tak.
Ahoj, Julie.
Vypij to. Vypij to hned!
Ne, Ilonko, nepij to!
Vypij to teď. Musí to být teď, nebo nikdy.
- Nebude to fungovat, když to nevypiješ. - Ne!
- Prosím, Ilonko. Prosím!
Ne!
Překlad titulků: Peter Gejdoš