‎UN SERIAL NETFLIX
‎Numerar sau card?
‎BONURI DE MASĂ
‎DRAGI CLIENȚI, ‎UN CUPON PER ARTICOL. MULȚUMIM
‎EDIȚIE DUBLĂ
‎CEI MAI FRUMOȘI OAMENI DIN LUME
‎STUDIO DE DANS JANE ‎BALET, TAP, JAZZ
‎DANS SPORTIV, HIP-HOP, MODERN
‎Trei, patru. Următorul.
‎DESCHIS ‎DE COLECȚIE
‎Din episoadele anterioare…
‎Nu poate fi moartă de mult. Corpul nu prezintă semne de descompunere.
‎Asta pentru că a ținut-o în congelator două săptămâni.
‎Chiar că s-a răcit urma.
‎BAZAT PE OPERA LUI CHRISTOPHER PIKE
‎Îmi pare rău, nu voi fi lângă tine…
‎SUPĂ DE ROȘII CAMPBELL
‎- Bună, ce mai faci? ‎- Bună! Ce faci?
‎- Grozav. ‎- Bună!
‎Bună!
‎Putem vorbi puțin?
‎- Am dat-o în bară? ‎- Nu, deloc. Voiam doar să văd ce faci.
‎Cum te descurci?
‎- Super, e… ‎- Plictisitor.
‎Știu, și eu am început tot la casă.
‎Nu mă plâng.
‎Mă bucur că lucrez.
‎Orice slujbă are provocările ei.
‎Ai vreun hobby sau țel?
‎Nu vreau să fiu indiscretă, da? ‎Și te descurci de minune.
‎Doar că nu ești prima
‎din program și vrem să stai mult aici.
‎Am înțeles că ai avut probleme
‎la locurile de muncă anterioare.
‎Schimbarea de la un loc la altul
‎poate fi grea.
‎De când ești în program?
‎- De doi ani. ‎- Și iată-te luând-o de la capăt
‎și asta nu poate fi ușor…
‎dar să ai obiective, chiar dacă-s mici, ‎profesionale sau nu,
‎mai ales într-un loc plictisitor ca ăsta, ‎poate fi de ajutor.
‎Iartă-mă că-ți spun asta, bine? ‎Nu-mi pot imagina prin ce ai trecut.
‎Eu am stat
‎o săptămână la spital ‎cu un plămân colabat, dar…
‎Anya, tu…
‎pari cam nepăsătoare.
‎Deci ai vreunul?
‎Obiective.
‎Stânga. Trebuie să…
‎Tot corpul. Asta e.
‎Chiar și cu picioarele. Da.
‎E bine. Și cu picioarele.
‎Din episoadele anterioare…
‎Nu sunt semne de intrare prin efracție, deci cred că a fost premeditat.
‎Rana sugerează traumatisme cauzate de un obiect contondent.
‎Cred că a ucis mai întâi fata în pat, cu un ciocan.
‎Și băiatul?
‎O fi auzit gălăgie.
‎Tu ce-ai făcut azi?
‎Locul nepotrivit, momentul nepotrivit.
‎Ar trebui să căutăm amprente.
‎Păcat.
‎N-or fi fost bețivi, dar ți-au făcut capul praștie.
‎Pentru cei de dinainte. - Și cei de după.
‎Pentru noi acum.
‎Ne asculți când faci naveta, la 50.000 de wați de putere FM.
‎Ne găsești în capul listei, doar cu hituri,
‎rock'n-roll toată dimineața.
‎Suntem KSXP.
‎Mă afund în pielea ta
‎Cred că e pe bune, căci acum o simt
‎Regresie spontană.
‎Aveam o colegă de cameră ‎unde locuiam înainte.
‎Îi plăceau tot felul de chestii ‎care mi s-au părut…
‎foarte stupide.
‎Odată, mi-a povestit despre un sfânt.
‎Avea o tumoare pe picior ‎și nu putea scăpa de ea.
‎S-a îmbolnăvit din altă cauză.
‎Corpul lui a început să lupte ‎cu frigul sau cu gripa.
‎Și a ucis și tumoarea.
‎Dintr-odată. Corpul lui a decis ‎să se poarte corect cu el.
‎Regresie spontană.
‎Și i-am râs în față.
‎Eram într-o formă foarte proastă ‎acum câțiva ani.
‎Și prietenii mei de atunci…
‎Colega mea, a fost ideea ei, de fapt.
‎M-au scos pe ascuns din cameră ‎într-o seară și s-au gândit…
‎să încerce ceva…
‎absolut nebunesc.
‎Ca să mă ajute.
‎Și mi s-a făcut foarte rău.
‎Foarte rău.
‎Febră, leșin.
‎Au crezut că s-a zis cu mine,
‎și apoi, dintr-o dată,
‎corpul meu a decis să facă ce trebuie.
‎Și m-am trezit.
‎Cred că…
‎m-am făcut bine, nu?
‎Și chestia asta…
‎care mă definise atât de mult,
‎care îmi definise atât de mult viața…
‎dintr-odată…
‎a dispărut.
‎Dar, în loc să mă simt salvată,
‎m-am simțit mestecată și scuipată,
‎de parcă mi-ar fi mâncat părți din mine.
‎Părți bune.
‎Și iată-mă!
‎Ce a mai rămas.
‎Regresie spontană.
‎A părut o tâmpenie…
‎pentru mine de atunci.
‎Încă mi se pare.
‎Dar colega aceea…
‎oriunde ar fi…
‎eu…
‎sper…
‎că râde.
‎Cred că merită asta.
‎PAGINI AURII ‎ZONA SEATTLE
‎Bună!
‎Rhett?
‎Da.
‎Sunt aici.
‎Ce mai faci?
‎Mă bucur să-ți aud vocea.
‎Anya, ce vrei?
‎Nimic, eu doar…
‎Te-am sunat, știi?
‎Eu…
‎nu mai știu nimic de tine de…
‎- Ce vrei? ‎- Nimic.
‎Lucrurile merg mai bine…
‎pentru mine acum.
‎Mult mai bine.
‎M-am gândit să te sun ca să-ți spun.
‎Să-ți spun că sunt bine.
‎Și că îmi pare rău.
‎Pentru ce?
‎Pentru tot.
‎Nu știu…
‎ce aștepți de la mine, Anya.
‎Nimic. Eu doar…
‎Sunt în oraș acum și…
‎Sunt singură și nu cunosc pe nimeni.
‎Și mă gândeam că mi-ai putea spune…
‎Mi-ai putea spune că totul…
‎Că totul va fi bine.
‎Ce va fi bine?
‎Totul.
‎Nu pot…
‎să îndrept situația.
‎Să mă îndrept pe mine.
‎Nu mi-am imaginat niciodată ‎o viață în care să am succes.
‎Niciodată.
‎E o voce în capul meu care-mi tot spune:
‎„Ești defectă.
‎Ești defectă.” La nesfârșit.
‎Și nu pot…
‎să o opresc.
‎Eu…
‎aș vrea să vorbești cu mine.
‎Mi-am cerut scuze.
‎Și, da, am fost un coșmar…
‎și am dat-o în bară.
‎Dar ai dispărut!
‎Aveam nevoie de tine!
‎Erai singura mea familie!
‎Și, da, am plecat.
‎Dar voiam doar să vii și să mă găsești.
‎Anya…
‎De ce n-ai venit să mă găsești, Rhett?
‎Mă cunoșteai destul de bine, știai că n-o s-o fac!
‎Rhett?
‎Rhett!
‎Văzut sau nevăzut. Aici, dar nu aici.
‎Aș vrea să discutăm ceva menționat la ultima noastră ședință.
‎Bine.
‎N-am putut să nu observ formularea ta… ‎Ai zis…
‎„Prietenii mei de atunci.”
‎Ai spune că nu-ți mai sunt prieteni?
‎- Nu mai sunt aici. ‎- Aici, adică local sau…
‎Iisuse, doar eu vorbesc în grupul ăsta?
‎Puteți interveni
‎oricând, băieți.
‎Nimic, bine.
‎Știi, oamenii…
‎pe care-i pierdem, ei…
‎nu pleacă niciodată cu adevărat.
‎Prostii.
‎Credeam…
‎că mă contactează.
‎Că trimit mici mesaje de dincolo, ‎că trimit un semn.
‎Am căutat peste tot, dar totul e doar…
‎Chestia cu regresia spontană ‎e că doar pare magie…
‎când de fapt e doar sistemul imunitar, ‎îmbunătățit de o infecție,
‎făcând ce face deja.
‎Nicio magie.
‎Pentru că, dacă magia ar exista, ‎dacă ar fi…
‎puțină…
‎dreptate în lume…
‎ce-a mers la mine ar fi mers și la ei.
‎Și ei ar fi fost încă aici.
‎Dar nu sunt.
‎Toți sunt morți.
‎Și cinci…
‎surori nenorocite i-ar fi ajutat și pe ei. ‎Tot clubul.
‎Adică, am făcut ritualul de încă șase ori…
‎Cele cinci nemernice ‎nu ne-au băgat în seamă.
‎Acum toți prietenii mei s-au dus.
‎Sandra e moartă. Cheri, moartă.
‎Amesh, mort, într-un fel…
‎Kevin, mort. Natsuki, moartă.
‎Ilonka, însăși dra Magie…
‎moartă.
‎Moartă de un an.
‎Și, dacă e adevărat ce spui,
‎dacă ar mai fi cu mine,
‎ar țipa.
‎Nu ar șopti.
‎Ar țipa, ar urla, ar zgudui pereții,
‎ca să-mi spună ‎că nu mai e nevoie să mă tem.
‎Că nu e nevoie să mă urăsc ‎pentru că eu sunt aici și ei nu.
‎Adică,
‎dacă ar fi aici,
‎ce fel de prieten n-ar face asta?
‎MÂNCARE DE CÂINI PENTRU CANISĂ
‎Ce naiba?
‎Scuze, n-am găsit eticheta.
‎E totul în regulă?
‎N-am găsit eticheta.
‎Preiau eu de aici.
‎Verificare de preț pentru un ciocan.
‎Doamne…
‎Doamne! Amesh?
‎Amesh. Doamne!
‎Doamne! A funcționat și la tine!
‎Doamnă?
‎Uită-te la tine! ‎Credeam că nu a funcționat.
‎Ce a funcționat?
‎Ritualul, regresia spontană.
‎Ești aici. Ești aici, Amesh!
‎Mă numesc Luke, doamnă.
‎După cum scrie aici.
‎- Nu… ‎- Eu…
‎- E totul în regulă? ‎- Nu înțeleg.
‎Cred că femeia asta ‎are nevoie de puțin ajutor.
‎Voi…
‎Vă bateți joc de mine?
‎- Luke, ar trebui să chemăm pe cineva. ‎- Da, bună idee.
‎Suntem la magazinul ‎de jocuri de pe Main Street.
‎Avem o femeie aici. E puțin dezorientată.
‎Poate are nevoie de ajutor.
‎Am venit cât de repede am putut. ‎Care e problema?
‎Sunteți bine, domnișoară?
‎DESCHIS
‎N-am vrut.
‎Chiar n-am vrut.
‎Zi-ne ce s-a întâmplat!
‎Ea a sărit după el,
‎dar, când nu a apărut imediat, am făcut singurul lucru care mi-a venit.
‎Am sărit și eu, dar nu l-am găsit.
‎Bună, Anya!
‎E miezul nopții, prieteno.
‎Ca de obicei, transmitem în direct din hol.
‎Și mă bucur să raportez că Stanton a luat-o razna.
‎N-a vorbit cu niciunul de când ne-a văzut la subsol.
‎Și cu siguranță n-avem voie în bibliotecă acum.
‎Dar am vorbit cu Mark și mi-a spus că ea a spus că asta e în regulă,
‎deci știu că suntem aici de data asta.
‎Și Natsuki voia…
‎- Ilonka. Invocarea. - Scuze.
‎Pentru cei de dinainte și cei de după,
‎pentru noi acum și pentru cei de după.
‎Pentru cei de dinainte și cei de după,
‎pentru noi acum și pentru cei de după.
‎Văzut sau nevăzut. Aici, dar nu aici.
‎- Văzut sau nevăzut. Aici, dar nu aici. ‎- Văzut sau nevăzut. Aici, dar nu aici.
‎Alaltăieri noapte i-am avut alături pe Kevin, iar ieri pe Spence.
‎În seara asta, avem ceva foarte special pentru tine.
‎Natsuki?
‎Anya, am adus asta pentru tine.
‎Am întrebat și eu, nu știam unele lucruri despre tine,
‎tu ești o comoară de secrete.
‎Bine, să-i dăm drumul! „Era noaptea ritualului.
‎Cântam toți în jurul tău
‎și atunci s-a întâmplat. O străfulgerare de lumină.
‎Ai dispărut din cameră, ai dispărut.
‎Timp de o săptămână, ca Julia Jayne,
‎nu te-a putut găsi nimeni.
‎Dar apoi ai apărut iar,
‎vindecată, sănătoasă, precum Julia.
‎Stanton îți prezintă opțiunile, dar rămâi la Brightcliffe
‎câteva săptămâni, repetând ritualul pentru fiecare dintre noi.
‎Și funcționează,
‎pentru noi toți.
‎Ocupăm un etaj întreg dintr-un apartament.
‎E o invazie a Brightcliffe,
‎cu chirie reglementată, ‎pensie de invaliditate, plus…”
‎Credeam că nu spunem asta după ritual?
‎Eu spun povestea. Bine?
‎- Îmi pare rău, Anya. ‎- Nu-i nimic.
‎„Concluzia e că e foarte ieftin ‎și putem locui acolo pentru totdeauna.
‎Te înscrii la facultate și-ți pui proteză la picior,
‎ca să poți lua iar lecții de dans.
‎După o repetiție fantastică de dans…
‎cine să apară dacă nu tocmai prietenul tău.
‎Rhett.
‎Vă împăcați.
‎Și vă luați o casă împreună,
‎cu gărduleț alb.
‎Și acolo vei sta…
‎ani și ani.
‎Faceți copii.”
‎Sandra a jucat M.A.S.H. ca să afle câți.
‎- Doi copii frumoși și jumătate. - Glumește.
‎Când ai bebeluși, rotunjești. Sunt trei.
‎- Și un ciobănesc german. - Și un ciobănesc pufos, zice Cheri.
‎Mi-a scăpat ceva?
‎Mașina.
‎E un Jeep roz cu un craniu pictat pe capotă.
‎Perfect.
‎Și acolo îți trăiești restul zilelor cu familia.
‎În siguranță, fericită, îndrăgostită.
‎Și noi am cumpărat și celelalte case din cartier, deci…
‎Ce mai faci?
‎Bun-venit în suburbie!
‎Prietenii vechi te caută pentru mesele săptămânale
‎și nu există scăpare.
‎Asta e tot pentru seara asta.
‎Ilonka se ocupă de povestea de mâine, deci…
‎vei avea parte de un răsfăț.
‎Noapte bună, Anya!
‎- Noapte bună, prieteno! - Somn ușor!
‎Noapte bună, Ducesă!
‎Noapte bună, Anya!
‎Suntem doar noi două acum.
‎Sper că nu te țin prea târziu.
‎Voiam… doar să-ți spun câteva lucruri.
‎De la colegă la colegă.
‎Voiam să-ți spun că-mi pare rău
‎pentru ritual.
‎Când ai leșinat, eu…
‎În viața mea n-am fost mai panicată.
‎Să o fi văzut pe Stanton!
‎Sincer, nu știu dacă va mai vorbi vreodată cu mine.
‎A spus cuvinte ‎pe care doar tu o puteai învăța.
‎Sper că mă poți ierta.
‎E al naibii de nedrept.
‎Ce ți se întâmplă ție, ce ni se întâmplă nouă.
‎Deci…
‎Sper să mă auzi când spun…
‎suntem cu toții alături de tine.
‎Și vom fi mereu.
‎Mulțumesc!
‎Nu ești singură.
‎Totul va fi bine.
‎Noapte bună, Anya!
‎Noapte bună!
‎Nu, mulțumesc!
‎Vreau să le simt.
‎Știi, cineva a spus odată…
‎„Omul ar trebui să moară cu mândrie
‎când nu mai poate trăi cu mândrie.”
‎Friedrich Nietzsche.
‎Am fost a doua la liceu…
‎într-o altă viață.
‎O viață foarte scurtă.
‎Nu e vorba despre durata vieții, ‎ci despre profunzimea ei.
‎A zis Ralph Waldo Emerson.
‎Iar prietena ta…
‎A trăit profund.
‎Și era bună, ‎până și când avea dureri mari.
‎E greu să faci asta.
‎E frumos.
‎Știi, uneori era…
‎o scorpie aprigă și răutăcioasă pe roți.
‎Dar și asta a fost frumos.
‎Ralph Waldo Emerson mai avea una ‎care mi-a plăcut mereu.
‎„E secretul lumii
‎ca toate lucrurile să reziste ‎și să nu moară,
‎ci să se retragă puțin…
‎și apoi…
‎să se întoarcă.”
‎Și John Lennon ‎a spus cândva ceva de genul…
‎„Moartea înseamnă doar să urci ‎dintr-o mașină în alta.”
‎Știi ce zic eu?
‎Dă-o naibii de mașină!
‎Și dă-l naibii de cancer!
‎Totul?
‎Ți-a lăsat ție tot.
‎Ce-i asta?
‎În afară de contul bancar,
‎asigurarea și tot ce era în camera Anyei,
‎atât a lăsat.
‎Nu-mi pasă de bani.
‎Nici ei nu-i păsa.
‎- A spus de ce? ‎- Și mai e o problemă.
‎Vreau să-mi spui unde l-ai găsit, ‎ce făceai jos
‎și de ce să nu te dau afară din casă.
‎Să nu crezi nicio clipă că n-o voi face!
‎Nu mă cunoști, Ilonka.
‎Nu știi nimic.
‎Am găsit jurnalul în bibliotecă.
‎Dacă te aștepți la o poveste mai bună,
‎îmi pare rău să te dezamăgesc.
‎Și ce făceam la subsol?
‎Pierdeam timpul încercând să schimbăm ‎un lucru care nu putea fi schimbat.
‎Iroseam timpul Anyei.
‎Asta e partea cea mai rea, ‎fiindcă nu mai avea deloc.
‎Dacă vrei să mă dai afară, fă-o acum,
‎căci mi-a ajuns pe ziua de azi.
‎Ritualul, cele Cinci Surori.
‎- N-a funcționat. ‎- Nu pentru Anya. Nu, n-a mers.
‎Și nu e vina ta.
‎Chestiile astea nu sunt… ca gătitul.
‎Nu e vorba doar despre cuvintele ‎și de ingredientele potrivite.
‎Ai încercat și asta contează. ‎A contat pentru Anya. Îți promit.
‎Tatuajul tău.
‎Ce e?
‎Toți îl avem.
‎Nu e sinistru. E o clepsidră.
‎În lumea antică, clepsidra era importantă.
‎Una dintre cele mai vechi metode ‎de a cronometra timpul.
‎Vezi din ce e formată?
‎În Grecia antică, ‎ăsta era Pământul și ăsta era aerul.
‎Așa cum e deasupra, așa e și dedesubt.
‎Dar cel mai important lucru ‎la o clepsidră…
‎este că o poți întoarce.
‎Viața poate învinge.
‎Asta încerca să facă Paragon…
‎dar s-au rătăcit pe drum.
‎De unde știi de Paragon?
‎Au venit aici din aceleași motive ca noi.
‎Pentru pământ, pentru apă, ‎pentru liniile energetice.
‎Toate zvonurile sunt adevărate.
‎Avioanele chiar au probleme ‎cu instrumentele
‎când zboară peste zona asta.
‎Pădurea e plină de legende ale vindecării.
‎Aici vin cei bogați și muribunzi, ‎sectele new age, căutătorii de OZN-uri
‎și tot felul de nebuni.
‎Suntem o comunitate naturopată, ‎așa că suntem blânzi ca pisicuțele
‎față de alții de aici.
‎E important să nu faci rău.
‎Decât dacă trebuie.
‎Ar trebui… să plec.
‎Stanton e deja nervoasă.
‎Georgina e cam arțăgoasă. Fără îndoială.
‎Poate într-o zi își va da seama ‎că se poate liniști.
‎Ne pare rău, numărul format nu poate fi apelat.
‎Vă rugăm să verificați numărul și să formați din nou sau sunați…
‎Îmi…
‎Îmi pare rău pentru…
‎Îmi pare rău.
‎Ce vrea să facem cu ele?
‎Nu a spus.
‎Nu în fișă, cel puțin.
‎Și a lăsat asta.
‎Încă nu am deschis-o.
‎Deschide-o!
‎„Pentru cei de dinainte, ‎pentru noi acum și pentru cei de după.
‎Văzut, dar nevăzut, aici, dar nu aici.
‎M-am gândit mult la invocația asta
‎și e destul de generoasă.
‎Așa că o s-o simplific.
‎Pentru noi, pentru voi…
‎familia mea.
‎Fiindcă îți plac atât grecii,
‎ei bine, grecii credeau că, în infern,
‎bei din râul Lethe și uiți totul.
‎Cică de asta nu trimite nimeni ‎niciun semn.
‎O scuză jalnică, dar asta e.
‎Dacă cineva poate trimite un semn ‎din partea cealaltă,
‎clar și răspicat, eu sunt aia, ‎eu o voi face.
‎Dacă citiți asta ‎și n-ați primit răspuns, relaxați-vă!
‎E doar uitare nenorocită.
‎Ridicați un pahar gol pentru mine ‎în seara asta!
‎Deocamdată, nu mai beau.
‎Vă iubesc pe toți, Anya.
‎P.S. Îmi pare rău pentru cenușă. ‎Dramatic, nu?
‎Trageți-o pe nas, ‎folosiți-o drept condiment
‎sau împrăștiați-o pe lună, nu-mi pasă.
‎Am devenit supernovă.”
‎Ducă-se naibii!
‎Toate astea.
‎Semnele de dincolo, pactul. Poveștile.
‎E cam aiurea în seara asta, nu?
‎Pentru Anya…
‎care nu mai bea.
‎Pentru Anya care nu mai bea.
‎Mereu mi-a plăcut cum arată biblioteca ‎cu luminile stinse.
‎Luminile stinse și focul aprins. Așa da.
‎Ambianța perfectă pentru o întâlnire ‎a Clubului de la miezul nopții.
‎În toți acești ani, ‎mereu mi s-a părut ciudat
‎că voi credeți că, dacă eu nu vă opresc,
‎înseamnă că nu știu.
‎Credeți că nu observăm când pacienții ‎ies pe furiș la miezul nopții?
‎Credeți că asistentele de noapte ‎nu vă aud vocile prin uși?
‎Sigur că știm.
‎De ce credeți că sunt mereu ‎lemne proaspete?
‎Ador să adorm știind că focul e aprins.
‎Că clubul e la adunare.
‎An după an, fețele se schimbă.
‎Dar sălile din Brightcliffe ‎sunt pline noaptea
‎de poveștile șoptite.
‎Sunetele poveștilor sunt sunetele vieții.
‎Nu știu ce să mă fac cu voi.
‎Ce făceați în camera aia…
‎nu știu ce să fac cu asta.
‎Aș putea încuia ușile.
‎Ușile astea, sigur,
‎și cele de la camerele voastre, ‎ceea ce nu pare în regulă.
‎Avem o înțelegere.
‎Eu impun foarte puține reguli.
‎Și, în schimb, vă ofer…
‎Deja știți ce anume.
‎Independență, demnitate, alegere. ‎Vă rog, nu mă faceți să regret asta!
‎Nu din nou.
‎Vă rog pe toți să vă întoarceți în pat!
‎Mă voi mai gândi mâine.
‎Sper că știți drumul ‎spre camerele voastre. Da?
‎Ei bine…
‎Asta-i treaba, cred.
‎Să mergem la culcare!
‎Am o idee mai bună.
‎- Dar Stanton a spus… ‎- Știu ce a zis,
‎dar știu și că n-o să ne dea afară ‎din Brightcliffe.
‎Ilonka, poate e timpul să mergem la somn.
‎Nu, nu cred. Nu încă.
‎Anya n-a avut parte de înmormântare.
‎Nu cum se cuvine.
‎Trebuie să rezolvăm asta.
‎Alt punct de cotitură O răscruce blocată în drum
‎Timpul te prinde de încheietură Te duce unde vrea el
‎Așa că profită de test Și nu întreba de ce
‎Nu e o întrebare Ci o lecție învățată în timp
‎E ceva imprevizibil Dar, în cele din urmă, e bine
‎Sper că te-ai distrat de minune
‎Așa că ia fotografiile Și agață-le în mintea ta
‎Agață-le pe un raft Pentru sănătate și bucurie
‎Tatuaje ale amintirilor Ș piele moartă la proces
‎Dacă te ajută cu ceva A meritat de la bun început
‎E ceva imprevizibil Dar, în cele din urmă, e bine
‎Sper că te-ai distrat de minune
‎E ceva imprevizibil Dar, în cele din urmă, e bine
‎Sper că te-ai distrat de minune
‎Vii?
‎Imediat.
‎Ce faci?
‎Voiam să văd cât îi ia apei ‎să mă amorțească.
‎Scuze!
‎Nu-i nimic.
‎Ascultă…
‎N-o lua razna!
‎Nu contează.
‎Toți de aici…
‎am dispărut deja.
‎Scuze…
‎n-a sunat bine.
‎La naiba!
‎Bună! Îmi pare rău, e târziu.
‎Nu, nu mă simt bine.
‎Am pierdut o fată și…
‎Era o tânără frumoasă.
‎O tânără neînfricată.
‎Și asta m-a lovit tare. Nu știu de ce.
‎Și ceilalți copii au încercat…
‎Au dezgropat chestiile astea…
‎vechi.
‎Dar nu asta e nebunia.
‎Cel mai nebunesc lucru a fost să primesc…
‎un telefon de la doi doctori.
‎N-am mai avut un astfel de apel ‎decât o singură dată în viață
‎și nu știu cum să procesez.
‎Unul dintre copiii mei pleacă acasă.
‎Încă nu știu toate detaliile.
‎M-am uitat pe analizele de laborator. ‎Sunt destul de…
‎S-ar putea să nu fie terminal.
‎Dar cred…
‎Adică…
‎Cred că vom trimite pe cineva acasă.
‎Și sunt la…
‎Da, fumez un joint și te-am sunat.
‎Trebuia să vorbesc cu cineva.
‎Pentru că sunt depășită de situație.
‎Poți să aștepți puțin?
‎Scumpo.
‎Sunt flămândă!
‎Sunt tare flămândă!
‎Scumpo.
‎Draga mea.
‎Subtitrarea: Alexandru Pintilei