SERIÁL NETFLIX
Do prdele.
Dusty je fakt pěkně drsnej. Zabíjí každýho, koho potká.
On nechtěl.
Nikdy nechtěl, ale…
ale nečekal, že někdo jiný bude doma.
Můžeme…ještě jednou projít ten příběh bez toho remcání okolo?
On nechtěl.
Hlavně ne ji, ne Harmony.
Byla to milá holka a ve škole na něj byla vždy milá.
Ale den před tím dostal své rozkazy…
Harmony.
Nemá cenu se tomu bránit.
Ne, když si ten hlas vybere holku a Harmony si to nezasloužila.
Je fakt, že si to žádné nezaslouží.
A pokud tam ten hlas je, nikdy se nemýlí.
Pleteš se. Nerada to říkám, ale pleteš se.
Vyslechněte mě.
Je v našem věku.
Vrahem je teenager. Možná je i studentem ve Velt.
Nemůže být. Omlouvám se.
- Ani jste to nečetla. - Protože ani nemusím.
Vše nasvědčuje tomu, že se jedná o mladého muže.
Samotné místo činu tvrdí něco jiného.
Řekněme, že je mi to velmi povědomé.
Vlastně totožné s jinými vraždami,
jejichž detaily nebyly nikdy zveřejněny.
Nemůžu teď tyto detaily zmínit.
Ten symbol.
Na té kartě.
Jsi chytré děvče.
Už jste to viděla.
Myslíte, že vrah je starší, kvůli předchozím vraždám?
Začalo to před 40 lety.
- Kolik? - To není důležité.
- Kolik? - Víc než Dahmer, míň než Bundy.
- Sériový vrah. - To jsi řekla ty, ne já.
A taky jsem neřekla, že jeho modus operandi se nijak nezměnil,
ani v nejmenším detailu, až do včerejší noci.
Myslím, že ví, že po něm jdeme.
Myslím, že si uvědomuje, že nám nemůže utíkat věčně.
Tři detektivové,
ti všichni na tom případu dělali
a předávali ho svým kolegům jako infekci.
Ale to teď končí. Skončí to se mnou.
Procházelo mu to desítky let, ale teď je starý a unavený.
A já ho dostanu.
Takže ne, drahá.
Nestarej se o chlapce ve škole.
Ale zavolej mi, kdybys náhodou uviděla
na parkovišti staršího muže.
ROOSEVELTOVA STŘEDNÍ ŠKOLA
- Ani se na to nepodívala. - Ale tvoje teorie dává smysl.
Naše teorie.
Bez tebe bych to nedokázala.
To neříkej.
Je přesvědčená, že je to starší muž.
Asi má pravdu. Musí mít pravdu.
- Ta čísla… - Jaká čísla?
Víš co? To by prozatím stačilo.
Musím na trénink, ale večer ti dlužím rande.
Opravdové.
Slibuju, už žádní vrazi, ani žádné podivnosti.
- Jen ty a já. - To bych moc rád.
Vážně.
Dusty, že?
Ahoj. Jo, přesně tak.
Promiň, že tě obtěžuju.
Zajímalo by mě, jestli bys mi nemohl s něčím pomoct.
Rád to zkusím.
Tvoje holka, Sheila.
Říkala, že jsi přes počítače. Umíš s internetem.
Používáš Einstein?
Jako všichni.
Chci vědět, kdyby tam chtěl mít někdo dospělý účet,
i se za někoho vydávat a chodit do chatovacích místností,
mohl by si vytvořit jakýkoliv účet, že?
Předstírat, že je někdo jiný, třeba i dítě.
Jasně.
Všiml sis někdy něčeho takového?
Jsou tu nějaké účty, které se ti zdají podezřelé?
Ne. Nic mě nenapadá.
Moment, ptáte se…
Ptáte se, jestli jsem si všimnul policejních účtu u Einstein?
Jste v utajení na chatech?
Protože jestli ano, je to docela divoké.
Je to vážně geniální.
Kdyby ano, byli bychom jen mouchou na stěně.
Nemáš se čeho bát.
Aspoň doufám.
Tak jak se jmenuje tvůj účet?
Chci vědět, jaká jména lidi používají.
Lidi vašeho věku.
Máš radši křestní jméno nebo přezdívku?
Jen mě to zajímá.
Může to být cokoli.
Řekněme, že chci vypadat jako někdo ve tvém věku.
Tohle mám na mysli.
Tak jak se jmenuješ?
DustyS1980.
Máš ještě další účty?
Ne. Jen jeden.
Dobře.
Poslyš, jestli máš ještě pár minut, ráda bych se tě ještě zeptala,
jak přesně ty chatovací funkce fungují.
Pořád na mě zíráš?
Jo.
Rád se na tebe dívám.
Ještě jednou díky.
Celou dobu jsi byl skvělý.
Vážně. Nemusel jsi mi pomáhat s mým vyšetřováním.
Ale stejně jsi pomohl.
I když jsi šel se mnou jen tak.
Vážím si toho.
Byl jsi skvělý.
Nešel jsem…
s tebou jen tak.
Sheilo.
Myslím, že tu se mnou nechceš být.
Zvláštní lhaní, ale dobře.
Zasloužíš si někoho lepšího. Opravdu,
Sheila.
Ji ne, prosím!
Sheila.
A jestli chcete slyšet vzrušující závěr,
budete muset…
- Zůstat ještě chvíli na živu. - Zůstat ještě chvíli na živu.
To je tak kruté.
Zatraceně. Nevím, jak to děláš,
ale začíná mi být líto kluka, který vyvraždil celou třídu lidí.
Tak jo, všichni budeme mít teď sladké sny.
- Paráda. - Mám jeden.
Pokud nejste moc unavení.
Dvojitý příběh.
To už jsme tu dlouhou neměli.
Jen jestli chceš, Anyo.
Jestli máš příběh, tak to si piš, že jo.
Dobře.
Je divný, a ještě není plně zformovaný,
ale myslím, že to určitě všichni známe.
- Nazývá se „Čarodějnice“. - Jo, to rozhodně.
Řeklas „čarodějnice“, nebo „mrcha“?
Tahle je o magii a lásce, možná.
A o rodině a osudu.
A především…
A především
je o dívce, která chce někoho zachránit.
Imani byla čarodějka.
Jako všechny ženy v rodině, a to už od nepaměti.
Některé dokázaly měnit podobu, jiné levitovaly.
Imani a její máma byly léčitelky.
Ale k tomu se ještě dostaneme.
Dnešek je o jejich druhém daru,
který je něčím, co umí všechny ženy v jejich rodině.
Nazývaly to „předpovídání budoucnosti“.
Nesnaž se pohlédnout až na dno jezera.
Nevšímej si toho, co je nad ním.
- Nikdy to nezvládnu. - Ale zvládneš.
Možná předpovídání prostě není pro mě.
I když to umíš, mě to třeba minulo.
Dokážeš to. Jen je to pro někoho snazší.
Jsi blízko. Tentokrát pomůžu.
To je ono.
Jen proto, abys viděla, jak někomu upadne zmrzlina?
Jaký to má smysl?
Popiš mi to.
Hezká hnědá holka, copánky, růžové šaty.
Jako ona?
Jo. To je ona.
Pomůžeš jí, nebo ne?
Holčičko, pozor!
Vidím do budoucnosti.
O tom to je, vidět do budoucnosti.
Je to dost dobré, co?
Ale podívej.
To je druhá strana lekce.
Co se má stát, se někdy prostě stane.
Když zatáhneš za gumu, můžeš ji natáhnout,
ale nakonec se bude chtít vrátit tam, kde byla.
Vesmír je tvrdohlavý.
Trochu jako ty.
Takže jo, můžeš vidět budoucnost.
Nejde o to ji změnit, ale pochopit ji.
Pomáhat lidem pochopit jejich budoucnost.
To mi přineslo největší radost.
Trochu zatáhnout za tu gumu, aby se vrátila jen kousek.
Když ale zatáhneš moc, praskne a bude to bolet.
Ublíží ti. Rozumíš?
- Můžeme to zkusit znovu? - Ne.
Musíme jít. Přestávka je skoro u konce.
- Ale mami… - A slunce zapadá.
Teď mě poslouchej. Tohle je důležité.
Trénuj dál a zlepšíš se.
Ale nepředpovídej budoucnost večer.
Rozumíš?
- Můžeš konat dobro. - Proč?
Můžeš pomoct spoustě lidí, když ti to půjde.
A to bys měla, zlato.
Ale slib mi jednu věc.
Proč?
Máme spoustu času to probrat.
Ale prozatím řekněme, že to je nebezpečné.
Slib mi to.
Ano paní, slibuju.
Dobře.
Doprovoď mě do práce.
POHOTOVOST
Střela do břicha. Životní funkce slabé.
Nabrali jsme ji na High Street a 37th Avenue
před osmi, možná deseti minutami.
Mám tě ráda. Na lednici jsou peníze na pizzu.
Raz, dva, tři, čtyři, pět.
Je mi to líto.
Jo.
Ukončíme to.
Čas smrti…
Podívejte na ni.
Je stará jako moje dcera.
Snažila jste se.
Udělala jste, co jste mohla.
Jo.
Nechejte mě o samotě.
Já vím, mami. Já vím.
Je to zvláštní případ.
Budu v pořádku.
Mami?
Mami!
Pomoc!
VSTUP ZAKÁZÁN
Jednoho večera, až byl pohřeb u konce,
a všichni z širší rodiny se vrátili, odkud přišli,
Imani vzala popel své matky k jezeru,
kde cítily nejsilnější spojení.
Imani potřebovala odpovědi.
Proč se její máma snažila tu dívku uzdravit?
Proč to riskovat?
Její máma už dřív lidi uzdravila. Některé přivedla zpět.
Byl to její dar.
Co se stalo?
Ve svém žalu zapomněla na mámino varování.
Nikdy nepředpovídat budoucnost v noci.
Ale už bylo pozdě.
A jak se měsíční svit odrážel od hladiny,
Imani viděla neuvěřitelnou vizi chlapce, kterého nikdy neviděla.
Imani nevěřila na lásku na první pohled.
Ale kdyby ano, tohle bylo ono.
Dej prachy na stůl.
Co tady kurva děláš?
Ptám se, co tady kurva děláš?!
Imani Bethelová, chodíš sem už celé měsíce.
Všem nám chybí tvoje máma. Opravdu.
- Ale dnes večer půjdeš s námi. - Žádné výmluvy.
Moc se necítím…
Nechci nic slyšet.
Nastup si. Jedeme.
- Hned. - Pojď.
Scottie má nápad, který se nám všem líbí.
Takže musíš říct ano.
Řekni ano, Imani. Pro jednou v životě.
Nevím, co chcete udělat, ale musím říct ne.
To nebylo hezké. Nech ji domluvit.
Známe jednoho chlápka.
Znám jednoho chlápka. Myslím, že se vám bude líbit.
Už jsem mu ukázala tvou školní fotku.
Moji fotku z ročenky? To ne. Žádné dohazování. Díky.
To je trapné, protože jsme u něj
asi tak za 15 vteřin a líbíš se mu.
Tak ho pozdrav a pak se uvidí.
- Dnes je noc plná „ano“. - Řekni ano, Imani.
Řekni ano, nebo celé škole ukážeme tvoji fotku ze šesté třídy.
Ahoj.
Ahoj. Já jsem Ben.
Ty jsi…
Musíš mi říct o svém jméně.
Je to africké jméno. Svahilské.
Znamená „víra“.
Ben zřejmě znamená „syn“.
Mí rodiče asi nebyli moc kreativní.
Já jsem Randy
a bojím se zeptat rodičů,
co se tím sakra snažili říct.
Jméno a výmluva v jednom.
Vidím tvého tátu.
Když ti padne, jsi kanec.
Holka, nezírej na něj tak. Dej mu pokoj.
Ne, já…
Já nevím. Mám prostě jen pocit, že tě odněkud znám.
Nemá to být má balící hláška?
Ne, vážně, nic jiného nemám. Chtěl jsem ji použít.
No, takže teď už se znáte. Zajedeme na drink?
- Pojďme na to. - Jo, pojďme.
Dneska platím já. Co si dáte?
ALKOHOL
Ne. Nechoď tam.
V pohodě. Pozvali jste mě. Koupím to.
Nemůžeš tam jít.
No, moc dlouho ti to nevydrželo.
Kamkoli, jen ne sem. Nikdo tam nesmíte.
To je jediný obchod, kde prodají nezletilým.
Takže bonbóny pro Bena.
Pár OE a možná láhev Henny.
- Jo. - Ještě něco?
Scottie. Vážně.
- Co? - Prosím, ne.
Hned se vrátím. Dřív, než řekneš ne.
Uklidni se, Imani. Všechno je v pohodě.
Jo. Asi máš pravdu.
Promiň.
To nic.
Co to kurva…?
Scottie!
VÍNO, PÁLENKY, MÁME LED
Pomoc!
Říkali, že ještě není stabilizovaná a že nás za ní nepustí.
Jak jsi to věděla?
Věděla co?
Řekla jsi jí, ať tam nechodí. Jak jsi to věděla?
Nevěděla.
Nevěděla jsem…
Je mi to líto.
Nemohla jim to říct.
Nevěděla jak.
Nevěděla, jak říct, že ho chytila za ruku
a natáhla tu gumu tak moc, že by mohla kdykoliv prasknout a zasáhnout je.
A ani nechápala, jak nebo proč to věděla.
A čím víc vídala Bena, tím to bylo horší.
Její kamarádka Scottie bojovala o život v nemocnici na druhém konci města,
aby se mohla držet za ruku s tímto hezkým klukem, který už měl být mrtvý.
Ale to ji nezastavilo, aby s ním šla na rande.
Potřebuju trochu dotankovat. Už jedu na výpary.
Neberou karty, musím zaplatit v hotovosti. Vydrž.
Postarám se o to.
- Určitě? - Jo.
Zůstaň tam. Zaplatím benzín,
ale musíš nám koupit lístky do kina.
Za pět dolarů na stojan číslo čtyři.
Za pět dolarů čtyřku, prosím.
Jste v pořádku?
Jo. Pět dolarů na čtyřku.
Jste v pořádku?
Vypadni.
A pak to ucítila.
Jak se ta guma utrhla a praštila ji.
- Anyo! - Bože.
Je naživu.
Nemůžeme…
Co mám udělat?
Dobře.
Co mám udělat?
Je to sepse, což je extrémní reakce těla na infekci.
Její tělo si ničí vlastní tkáň.
Vím, že Bůh má s námi všemi plán, ale…
Můžeme to dneska vynechat?
Seru na jeho plán a seru na rakovinu.
Milost? Bože, aspoň to jí dopřej.
Anya tu byla, když jsem sem přijel.
Řekla mi, že kdyby si se mnou někdo zahrával, mám jí to říct.
Nikdo to neudělal.
Doufám v to samé pro ni.
Nezahrávej si s ní.
Ne s ní.
Snad to bude snadné.
Co nejsnazší.
Doufám.
Smrt je…
Začíná to být povědomé.
Žije tady.
Všichni ji tu cítíte, že jo? Je všudypřítomná.
Jestli je to pro Anyu,
snad se tu nezabydlí.
Snad bude něžná a rychlá.
A jen projde jejím pokojem.
Ne.
Snad bude něžná?
Pro každého z nás je tohle ortel.
Máme tu jen tak sedět a čekat, až se nám to stane?
Jako by ta nemoc říkala:
„Klekni si na kolena, zakryj si oči a počkej, až si pro tebe přijdu.“
A my na to: „Doufám, že ke mně bude něžná?“
Nehodlám umřít a žadonit svou nebo Anyinu rakovinu, aby byla něžná.
Čekám na rakovinu s Molotovem a mačetou.
A jestli se přiblíží k pokoji Anyi,
doufám, že si zajede do své staré, vrásčité a ohavné tváře svýma zubama.
Je mi jedno, co to bude stát.
Jestli existuje způsob, jak zachránit ji, jak zachránit mě i nás…
Zbořila bych celý svět.
To znamená mít ji rád.
Chápu, jak se cítíš.
Opravdu.
Ale musím něco říct a potřebuju, abys to slyšela.
Není to na nás.
My pravidla neurčujeme
a nemůžeme ovlivnit výsledek.
A když se lidi snaží najít nějakou zkratku,
nějaké zadní vrátka,
nějakou výhodu nad životem, nad smrtí.
Lidé můžou přijít k újmě.
Lidé se mohou stát tak posedlí vítězstvím nad smrtí,
že si zničí život.
Takže když tohle nefunguje…
a Anya bude pryč…
a vy jste se s tím ještě ani nezačali vyrovnávat…
jak se budete cítit?
Jak se budete cítit, když strávíte tak dlouho bojem?
Ani nebudete mít šanci…
se rozloučit.
Jak je jí? Je to lepší?
Bože, to je hrozné, že je tak izolovaná.
Nejde o izolaci.
Jde o zotavení a vaši ochranu.
Sepse není nakažlivá, ale ta infekce může být.
Můžeš za ní, jen si vem roušku.
Když jsem sem přišla,
tak moc jsem chtěla, abys mě měla ráda.
Abys ke mně byla milá.
Teď jen chci, abys mi nadávala.
Probuď se a křič na mě.
Řekni mi, jak jsem pitomá, že se tak cítím.
Chci ti jen poděkovat.
Že ses se mnou hádala.
Žes poukázala na moje nesmysly.
Že jsi byla mou sestrou.
Jestli musíš odejít…
Asi se pokusím…
pokusím se s tím smířit.
Jestli to tak chceš.
Mám tě moc ráda.
Chci…
žít.
Je vzhůru!
Tady jsi.
Ráda tě vidím, Anyo.
Je vzhůru.
To je dobře, ne?
Samozřejmě.
Znamená to, že bude žít, nebo…
Co to znamená?
To znamená, že je teď vzhůru, což je skvělé.
Slyší tě a může ti odpovědět.
To je dar, Ilonko. Ani netušíš jak velký.
Jak jsem řekla, nebojujeme s gravitací.
Snažíme se to přistání
co nejvíc ulehčit.
IIlonko.
Dobré odpoledne.
Viděla jsem tě na monitorech.
Chtěla jsem tě přijít pozdravit.
Je mi to moc líto.
Vím, jaké to je, když ti umírá kamarád.
Vím, jaké to je.
A řekla, že nemůžeš bojovat s gravitací.
Dobrá rada.
Tak jsi tady.
Proč?
Ach…
Já…
Takže tenhle deník patřil dívce, která tu kdysi dávno bydlela.
Julia Jayneová.
A odešla, uzdravená.
A tenhle druhý patřil ještě starší dívce.
Dívka, jejíž matka celým srdcem věřila,
že tohle místo je výjimečné.
Anya visí nad útesem
a kdykoliv může spadnout.
Pokud je tu nějaká šance,
pokud pro ni můžu cokoliv udělat,
nehledě na to…
Není to šílené.
Poslouchej.
Co slyšíš?
Nevím.
Je to příroda.
Je obyčejná.
Ti ptáci, ti brouci. Slyšíš písně bytostí.
Prostých bytostí. Jsou tak jednoduché, že ignorujeme ty,
kteří dennodenně vzdorují gravitaci.
A je to normální.
Gravitace není nepřemožitelná. Maličtí, hloupí brouci ji snadno vzdorují.
A to není šílené, ale přirozené.
Lidé říkají, že se nemůžeš vzepřít gravitaci,
a jejich vzduch jim lítá přímo nad hlavou.
Lidé platí jmění za to, aby si nechávali do kůže píchat jehly.
Akupunktura, akupresura,
aromaterapie, ušní svíčky, infraterapie.
A to není šílené. Je to normální.
Je to naprosto normální. Je to jako stánek v obchoďáku.
Lidé chodí do kostelů, léčení vírou,
posílají Billymu Grahamovi šeky, aby se modlili za lék.
A to není šílené. To je víra.
Pokud je jen jeden Bůh, ten pravý Bůh.
Ale to opravdové,
moudrost, kterou lidé sbírají po tisíce let,
a která nás udržovala při životě, než jsme začali trávit vzduch,
zemi a naše těla.
Ta je šílená. Musí být přece šílená.
Svět se zbláznil už dávno a jen málu z nás,
vyvoleným, se podařilo znovu nalézt zdravý rozum.
Zatímco ten bláznivý svět nám říká, že my jsme blázni.
Je toho tady hodně.
I tam venku.
Když si tu vodu vezmeš,
nebudeš potřebovat ani galon.
A měli bychom mluvit o těch pěti sestrách.
Předpokládám, že už sis to přečetla.
Kolik je tam žen kromě tebe a Anyi?
Cherie, Natsuki a…
Sandra.
Takže čtyři a se mnou pět.
Vidíš? To je ale náhoda!
Panebože.
- To je znak Paragon. - Ne.
Paragon měl problémy, zvrhlo se to.
Tohle je něco staršího než Paragon.
Netvař se tak překvapeně. Přišla jsi sem z nějakého důvodu.
Buď ráda. Měla jsi pravdu.
Ilonko, máš pravdu.
Teď dobře poslouchej,
protože pokud chceš zachránit svou kamarádku,
musíš udělat přesně to, co ti řeknu.
- Ne. Ani náhodou. - Vyslechni mě.
Jsem rád, že to řekl někdo jiný.
Nechci znít jako srab,
ale bojím se to teď udělat.
Takže díky, žes byla první.
Nečekáš snad, že to bude fungovat.
Proč ne?
Není to o nic šílenější než cokoliv jiného.
A myslím, že to fungovalo. Už to tu jednou zabralo.
A není to můj nápad.
Pochází to z pradávného světa.
- A ten rituál chceš udělat… -Dneska.
Ale je to kravina.
Pak nemáme co ztratit.
Není jedno, že strávíme pár minut nějakou kravinou?
- Uděláme to každý večer. - Jo, a co když nás chytí?
Co udělají? Zabijí nás?
Vážně věříš, že to bude fungovat?
Myslím, že Anya by pro každého z nás nakopala ďáblovi prdel.
Pro kohokoliv z nás.
Pokud by to mohlo vyjít,
pokud je jen minimální šance…
tak to za tu šanci stojí.
No tak. To je šílené.
Tohle už hraničí s totálním bláznovstvím.
Jdu do toho.
Pokud to je blbost, ztratíš jen trochu času.
A čas je to nejmenší, co může kdokoli z nás teď nabídnout.
Čas je tím, co potřebuje.
Jdu do toho.
Lidi můžou říkat, že je to šílené, ale…
Anya a Rachel mluvily o tom, že viděly nějaký stín nebo tak něco
a Ilonka řekla, že viděla starou paní.
Každou noc se mi tu zdají divné sny.
Takže jo, možná šílenství není tak jednoznačné.
Pokud tu je nějaká magie,
chci ji na ni použít.
K čertu s tím.
Možná andělé fakt existují.
Pokud opravdu jsou, chci je na naší straně.
Každá technologie pro nezasvěcené vypadá jako kouzlo.
Taky jdu do toho.
Nevím, co je normální,
protože mi to zní naprosto rozumně.
Dobře.
Srát na to.
Pojďme nakopat ďáblovi prdel.
Až na to, že nekopete do ďábla. Kopete do Boha.
Poslouchejte se.
Prastaré pohanské rituály, krevní oběti.
A taky nějaká stará kniha od zatracených kultistů.
To jsou falešné modly. Falešní bohové. Velký svůdce.
S něčím takovým si není radno zahrávat.
Takové věci je prostě lepší nechat na pokoji,
protože tento svět, svět mimo tělo,
spirituální svět, není o zachraňování těl,
ale o zachraňování duší.
A pokud tam budete nahlížet, otevírat dveře
a vytáčet špatná čísla,
něco se nakonec objeví.
Je to vážné a nebezpečné. Takže ne. Končím.
- Sandro, potřebujeme tě. - Ne. Potřebujete s tím přestat.
Mějte Anyu dost rádi na to, abyste s tím skončili.
A nevystavujte nás všechny skutečnému, smrtelnému a duchovnímu nebezpečí.
Prosím.
Můžu dál?
Omlouvám se za to předtím. Určitě jsou na mě naštvaní.
Ne, nejsou naštvaní.
Poslali tě, abys změnila můj názor?
Nevědí, že jsem tady.
Zkoušelas to tak něžně,
vytrvale zkoušíš pozvat všechny k tvé víře a…
Určitě se cítíš osaměle.
Hodně o tom přemýšlím.
Je to vyčerpávající.
Nevěříš tomu, co Ilonka říká, takže kdybys to dělala z lásky,
nemyslíš, že by to Bůh pochopil?
Nemůžu.
Nemůžu jen tak odložit svou víru a…
V tohle prostě nevěřím.
Musím zůstat věrná tomu, čemu věřím.
Tohle je určitě nejblíž rodině, co tu každý z nás má.
Bližší než krev.
A jedna z nás potřebuje pomoc.
Můžu se za ni modlit.
To bys měla.
Ale nemusíš něčemu věřit.
Ani nemusíš nic dělat.
Jen tam přijď.
Ilonko.
Ilonko, jsi v pořádku?
Co se děje?
Ilonko!
Ne!
Ilonko!
Prosím! Ilonko!
Ilonko!
Ježíši.
Ježíši. Pomoz mi.
Hej.
Dostaneme tě odsud.
Ahoj, krásko. Vysvobodíme tě z vězení.
- Paráda. - Jsme tu pro tebe, zabijáku.
Vydrž to s námi. Pokusíme se to napravit.
Sejdeme se dole.
Uděláme to.
Myslím, že konečně vím jak.
Zachráníme tě.
Rozumíš?
Bude to v pohodě.
NEDĚLEJTE TO
Nahoře je úplný klid.
- Přinesli jste všechno? - Jo.
Dobře. Bude to trochu divné, ale děláme to proto, že tě máme rádi.
Dobrá práce, nováčku. Kdo by to byl řekl, že láska je tak děsivá.
Děkuju.
Dobře.
Oblečte si róby, kolem kruhu.
Začneme vyvoláváním jejich jmen.
Panacea.
- Panacea. - Panacea.
Hygeia.
- Hygeia. - Hygeia.
Iaso.
- Iaso. - Iaso.
Tak nikdo vás nesledoval?
- Nesledoval. - Jestli to je noční sestra
a nepošlou ten výtah dolů…
- Musí tam být tlačítko na přivolání, ne? - Ne.
Aspoň jsem žádné nenašla.
Díky bohu. To je jen Sandra.
Sandra se nám ukázala.
Už jste začali?
Sotva. Jsi s námi?
Neviděli jste tu něco divného, když jste sem přišli?
Jako co?
Ne, nic.
A já jsem moc ráda, že jsi tady s námi.
Jsem tu s vámi, abych se ujistila…
Že budeme opatrní. Budu se toho účastnit po svém.
Svým vlastním způsobem. Ale dobře.
Jsem tady.
Jo, jsi.
Aceso.
- Aceso. - Aceso.
Aglaea.
- Aglaea. - Aglaea.
Vzýváme vás, pět sester, dcery Asklepia a Epione.
Vzýváme vás, abyste uzdravily naši sestru Anyu.
Všichni přinesli svou oběť?
Moje oběť.
Pro mě symbolizuje domov.
Každý, kdo mě potkal, mě odkopl.
Připadala jsem si hrozně.
Ale moje pěstounka Maggie, když mě poznala…
neopustila mě.
Chtěla mě.
Vzala mě domů a s Timem mi dali tenhle náramek,
kterého jsem se po její smrti dotýkala každý den.
Mám tě moc ráda.
Já tebe taky.
Tohle jsem dostal za svůj první závod na 400 metrů.
Pistole vystřelila a já přísahám, že…
jako bych byl vzduch.
Připomíná mi to svobodu.
A sílu…
a pocit neporazitelnosti.
Pro Anyu.
Nejsilnější člověk, kterého znám.
Tady jsou všechny filmy, co jsme viděli.
Každý sdílený popcorn.
Každá hádka o tom, jestli má Wesley na Denzela.
Tohle je celý můj vztah s mámou v balíčku.
Sakra, mám tě moc rád, Anyo.
Víš, že takhle to nezískáš, že?
Je mi to fuk, i kdybych mohla.
Jmenovala se Margaret Rainyová a tohle byla naše společná věc.
Tyhle malé míčky lítaly po třídě,
kdykoliv se učitelka otočila zády.
Byly jsme jedničky.
Nejdřív jsem si to neuvědomila, ale nechala jsem si všechny.
Všechny dopisy, co mi napsala.
Milovala jsem ji.
Nikdy předtím jsem si to nepřiznala.
To je vše, co vím o lásce.
A dávám to tobě, Anyo.
Tohle je můj táta.
Když se odstěhoval do díry v Oregonu.
Byl jediný hnědý chlap ve městě, ale usmíval se.
Měl na tváři pohled: „Tak jo, ty zmrde, jen to zkus.“
A takový byl můj táta.
A to je má nejoblíbenější věc.
Tohle je z hodně temného období mého života.
Které jsem naštěstí přežila.
Než jsem zjistila, jak zlé to může být.
Tohle je z auta, ze kterého jsem vyvázla jen se štěstím.
Snad si to štěstí najde cestu i k tobě, Anyo.
Byl to dárek od jednoho chlapce. Velmi výjimečného chlapce.
Kterého miluju a on miluje mě,
ale nemohla jsem…teda vím, že jsem neměla, takže jsme přestali.
A nikdo o tom neví, jen Bůh.
Pokud těch pět sester nebo kdo
potřebuje víc informací o tom, co to znamená,
můžu se zeptat mého Boha, protože on ví.
Pro Anyu.
Miluju tě, Sandro.
Čí to je?
Potřebovali jsme pět sester.
Krev pěti sester a tří bratrů
pro naši sestru Anyu.
Promiň.
- Bude to studené. - Dobře.
- Panacea. - Panacea.
- Hygiea. - Hygiea.
- Iaso. -Iaso.
- Aceso. - Aceso.
- Aglaea. - Aglaea.
- Panacea. - Panacea.
- Hygiea. - Hygiea.
- Iaso. - Iaso.
Ještě chvíli.
- Aceso. - Aceso.
Prosím. Ještě chvíli.
Drahá Panacea.
Dcera Asklepia a Epione.
První z lékařů, nejrychlejší léčitelku.
Spolehlivou léčitelku zlomených mužů a žen.
Skrz vás…
Lidi?
Bože.
Překlad titulků: Peter Gejdoš