СЕРІАЛ NETFLIX
Нумо.
Ну ж бо. Повернися.
Отямся, Аню.
Гей.
Господи, Аню.
Гей. З тобою все гаразд?
Ти як?
У чому річ?
Ти це бачиш? Ось там!
Це було передозування.
Мабуть, вона ховала таблетки.
Самолікування.
Ти не знала?
Марк говорив, коли прийшов…
Він питав когось про відмову від реанімації.
Аня відмовилася?
-Вона тобі про це не говорила. -Чому ви мені не сказали?
Ми живемо в одній кімнаті. Якщо хтось і повинен знати…
Якби я знала, я б не…
-Не знаю. Я б… -Зробила б те саме, сподіваюся.
Відмова від реанімації не означає не лікувати.
Я завжди кажу, що в «Брайткліфф» люди вільні вибирати, і це так.
Але, Ілонко, ми не будемо просто стояти,
коли хтось випив забагато власних таблеток.
І я рада, що ти не стояла осторонь.
Ти вчинила правильно.
Вибач.
Я не знала.
Я не знала й мені не варто було…
Не варто було втручатися.
Вибач, Аню.
Нічого.
Як ти?
З тобою все гаразд?
Не знаю, чи ти пам’ятаєш, але…
в тебе була істерика, коли прийшла до тями…
Запитала, чи бачу я щось.
Що ти бачила, Аню?
Я була під кайфом.
-Нічого я не бачила. -Ні, бачила.
Ти говорила про щось, що Рейчел згадувала перед смертю.
-Щодо тіней. -Жодних… тіней.
Це нісенітниця.
Зрозуміла?
Я нічого не бачила.
Я була під кайфом.
Ілонко.
Як ти? З тобою все гаразд?
Не знаю.
Уявляю, що ти відчуваєш.
Але…
Тобі варто бути добрішою до самої себе.
Простіше сказати, чим зробити.
Підійди на хвильку.
Усього секунду. Усе нормально. Ходи.
-Що це було? -Нічого.
Щоденник «Парагон» належить дівчинці, яка називала себе Афіною.
Їй було 16, коли вона втекла.
Ось її історія.
Секти були популярні в Америці у 1920-ті та 1930-ті,
а справжній бум припав на 1940-ті.
Рух «Психіана»…
ПОЛІЦІЯ УСУВАЄ СЕКТУ
…«Срібний легіон» і «Я є» потрапили в заголовки,
але «Парагон» був найтрагічнішим.
ТРАГЕДІЯ «ПАРАГОНУ»: НЕЩАСТЯ ЧИ ВБИВСТВО?
Він був заснований 1931 року Регіною Баллард,
яка пізніше назвала себе «Акесо»
на честь грецької богині зцілення,
що має сенс, але сумний.
Її чоловік помер від пневмонії, а син від поліомієліту.
Вона заснувала групу нью-ейдж-філософії.
Як натуропатичну альтернативу медицині,
але пізніше група перетворилася у щось інше.
Акесо була одержима давньогрецькими богинями,
зокрема, П’ятьма сестрами.
Панацея — богиня загального здоров’я.
Гігіея — богиня чистоти.
Іасо — богиня відновлення.
Аглая —богиня краси.
І Акесо, її тезка, богиня процесу зцілення.
Акесо гадала, що поклоняючись їм,
вона здатна досягти більше, ніж здоров’я та цілительства.
Вона вибрала символ, що уособлював час, —
пісочний годинник,
який можна перевертати знову й знову.
Акесо обрала, хто з членів групи представлятиме п’ятьох сестер.
Окрім себе, звичайно.
І вони заглибилися в поклоніння богам та богиням стародавнього світу.
Молитов було недостатньо.
Підношень теж.
Вона нарешті перейшла межу і вдалася до справжнього стародавнього ритуалу,
кривавого жертвопринесення.
Афіна злякалася того, що побачила.
Вона не просто була членом клубу. Акесо була її матір’ю.
Вона бачила, як померли її батько та брат,
а тепер вона бачить, як її мати божеволіє.
Афіна благала її припинити, побачити, наскільки далеко та зайшла.
Вона знала, що має зупинити свою матір.
Афіна зібрала всіх дітей і втекла з дому посеред ночі.
Вона повела їх за кілометр до найближчого сусіда
і викликала поліцію.
Поліцейські приїхали в будинок, але нікого не змогли знайти.
Нарешті вони послухали Афіну та перевірили підвал.
Підвал із секретною кнопкою в ліфті.
Усі дорослі були мертві. Отруєні. Усі, крім одного.
Акесо присягалася, що це був нещасний випадок.
Сказала, що зібрала не ті рослини для відвару, що вони пили.
Але це була лише її історія.
Афіна запевняла, що її мати знала, що робить.
Мати попередила її, що буде щось важливе.
Жертвопринесення, які богині не проігнорують.
Жертвопринесення, які дадуть їй дуже довге життя.
-П’ять богинь? -П’ять сестер.
Із Греції?
Ну, імена Панацея, Іасо, Акесо.
Але в Римі їх називали інакше.
Карна, Феронія, Валетудо, Кардея, Фабріс.
У Єгипті це були Сехмет, Ісіда, Серкет.
Те саме, але інші імена.
Це чортівня якась.
Труїти людей через якісь безглузді стародавні історії?
Ну, вона правда думала, що так зможе довше жити.
Спрацювало?
Після цього Акесо зникла й повернула собі справжнє ім’я.
Не знаю, скільки вона прожила.
А її дочка, Афіна?
Ну, це теж несправжнє ім’я.
І вона явно втекла звідти якнайшвидше.
-Але залишила щоденник? -Джулія Джейн знайшла щоденник,
прочитала та сховала в бібліотеці.
І залишила цифри, щоб хтось інший знайшов.
Але навіщо?
Ми знаємо, що «Брайткліфф» після «Парагону» стояв порожній.
Поки Стентон не купила його в 1966 році.
І вона багато вичистила, але дещо пропустила.
Щоденник, підвал.
З’являється Джулія Джейн та знаходить і те, й інше.
Вона читає щоденник Афіни, а в ньому
описано, що вони зробили.
У найдрібніших подробицях.
Вона заснувала «Клуб опівночі» в підвалі
і виходить звідти зціленою.
Не знаю.
Я пробував будь-яке божевілля. Цілковите.
Я перепробував усе,
бо не хочу вмирати так само сильно, як і всі ми, але…
Річ не в тому, віриш чи ні.
Я знаю напевно, що «Парагон» був тут.
Вони спали в наших ліжках, сиділи за столами,
ходили нашими коридорами.
І завдяки Афіні я знаю, у що вони вірили.
Я знаю, що Джулія знайшла щоденник.
Я знаю, що «Клуб опівночі» збирався там,
де «Парагон» проводив ритуали.
І що Джулія вийшла звідси зціленою.
І що ти хочеш робити?
Набрати отруйних ягід, вбратися в тоги?
Тоги не з Греції.
Дякую.
Привіт, красуне.
Що це в тебе?
Мама зараз на зйомках і працює з Моллі Блейк.
Знаєш, хто це?
Це акторка?
Ні. Вона робить перуки.
І не проста.
А найкрутіша майстриня.
У неї були перуки вартістю більше як сотні тисяч доларів.
І вона обожнює мою маму.
Вона була в них у чотирьох фільмах і на червоній доріжці 400 разів.
Я надіслала їй розміри, вона підігнала одну зі своїх робіт у салоні…
І вуаля.
-Овва, це просто… -Знаю.
Цю вона зробила за моїми фотографіям до хіміотерапії.
А ця нова ще краща, здається.
-Чудово. -Чесно кажучи,
ми з тобою єдині у світі, кому дісталися
справжні перуки Моллі Блейк без поїздки до Італії.
Стривай. Що?
О так. Це тобі.
Тому я виміряла тобі голову.
І влізла до тебе в кімнату, поки ти спала,
і викрала ці фотографії.
-Стривай, що? -Приміряй.
-Тримай пальцями. -Так?
Ось так.
Гаразд. Можеш відпустити.
Бачиш, яке обличчя гарне?
О так.
Те, що треба.
Я не…
-Не знаю, як і дякувати тобі. -Немає за що.
Чому?
Бо ти згадала.
Чудово виглядаєш.
Ми зібралися тут сьогодні, щоб відмітити день смерті Амеша.
Так.
День, до якого він не повинен був дожити.
Рік тому лікарі сказали, що йому залишилося жити рік.
Рік тому цього дня. І ось ми тут.
І він тут. Упертий козел.
Не додавай… Читай, що там написано.
Вибач. Я запізнилася.
Нічого. Ми тільки-но почали.
Мозок Амеша їсть себе вже довгий час.
Довбана гліобластома.
Ти на ходу вигадуєш, так?
Довбана хвороба, котра взяла цього красивого
й розумного хлопця
і дала йому напади.
Якщо він вип’є алкоголь, у нього може бути напад.
Якщо він вип’є аспірин, може бути напад.
Якщо він занадто сильно дихатиме,
може бути напад.
-Він… -Зламався.
І тим не менш…
він живий.
-Прошу твій похоронний костюм. -О так.
Серйозно?
Так.
Подивися на ці шкарпетки.
-Усе знімає. -Мило.
Ні.
Мене мали поховати в цьому костюмі.
Його вибрали мої батьки…
Костюм хороший, але…
не в моєму стилі.
Спенсере.
ГРАЙ ЧИ ПОМРИ
О так, я волів би вирушити на той світ у цій футболці.
Тож…
Побачимося.
Дякую, що ти є такий, Амеше.
Правильно.
Радий, що ти з нами, друже.
Готово.
Розважимося?
Ці брауні…
особливі.
Бути під кайфом було у твоєму списку бажань.
Довелося постаратися.
Тримай.
-Що це? -Відкривай, дурню.
Якого…
Як ти… Вона виходить через кілька місяців.
Тато зараз працює в Японії, у нього багато знайомих у «Sony».
Дякую.
Добре.
Думаєте, що Стентон курить траву?
-Так. -Так.
-Правда так думаєте? -Ага.
Вона купила цей будинок.
Має бути якийсь спосіб розслабитися.
Вона не дуже схожа на п’яницю, але трава цілком логічна.
Може, вона справді суперлиходійка,
і заснувала це місце, щоб спостерігати за стражданнями інших людей.
Або навіть брати нашу життєву сил і переносити наші душі в ляльок.
І вночі вона говорить із ляльками,
вчить їх виконувати трюки,
але ляльки не можуть утекти, тому що вони не дістають
до дверної ручки.
-Ну, тепер я думаю про це. -Це гарна думка.
Нам відомо, куди відвозять трупи?
Раптом вона як «Гензель і Гретель», але в той же час як «Свіні Тодд»?
І вона заманила нас сюди із хворобами,
щоб спекти з нас пироги.
Слухайте, Сандра теж накурилася.
Якраз для смертельних пирогів під кайфом.
Боже. Я розповім історію під назвою «Смерть під кайфом».
Про шкільну кухарку, яка зібралася помститися за скандал
на розпродажі випічки,
і о дідько, історія пише сама себе.
Радий, що ти нарешті вийшла з печери.
Тримайся на відстані. Від мене, напевно, смердить.
Та не смердить.
Гаразд, смердить. Але я смердів гірше.
Справді смердів гірше.
Я тебе не звинувачую.
Ти давно сидиш у своїй кімнаті.
Д-р Стентон сказала…
що я маю клінічну депресію.
Не уявляю, чому.
Мама думала, що так я привертаю увагу.
Або…
бунтую через батька.
До приїзду сюди я не знала,
що це має назву.
Д-р Стентон сказала, що тому я нічого…
не відчувала іноді,
або майже ніколи.
Після того, що сталося з Анею…
цей стан вернувся.
Я так боюся вмерти, не побачивши батьків знову.
Я весь тиждень боявся.
Узагалі, весь місяць.
І сьогодні.
Що не доживу до сьогодні.
То що? Ти дожив.
Це добре.
Що робитимеш?
Узагалі, є лише дві речі,
які…
мені дуже хотілося.
Знайти дівчину…
і…
врятувати світ.
Овва.
Це все?
Усе. Так.
І я не знаю, чи вийде колись.
Не знаю, чи я зможу.
І не знаю, чи слід.
Скоро ти перестанеш діяти, злісний брауні?
Гей?
-Чорт. -Господи.
Чорт забирай.
-Ти в нормі? -Ти щойно прийшов?
Так?
Навіщо?
Бо вже опівночі.
Камін готовий, народ.
Ви чули музику?
-Яку музику? -Ну, я не знаю.
Овва.
Мабуть, тобі попався найбільш особливий брауні.
Що ти бачила?
Я бачила жінку…
Вона стояла над Анею.
Чорт.
Ти ще під кайфом.
Я ще під кайфом.
Правда. А Сандра майже заснула.
Не знаю навіть.
Я не хотів нічого говорити, тому що думав,
що мені все це здалося.
Але кілька ночей тому я почув,
як хтось кликав мене з гучномовця
у реабілітаційному крилі.
Я попросив Марка відчинити двері.
-І що там було? -Як це звучало?
-Голос був знайомий? -Я навіть не певен, чи чув його.
Я не хотів порушувати цю тему, бо звучить дивно.
Може, це був знак.
Що в тебе все буде гаразд.
Що є рай і є, куди податися.
Ви знаєте, що сказала б Аня?
Що це привид або знак,
якщо вони могли сказати «Спенс»,
то могли сказати щось ще.
Думаю, вона не прийде.
Правда?
Вона спала, коли я йшла.
Може, не варто?
Якщо ми досі під кайфом і не прийшли до тями,
-то я повністю зрозумію… -Ні, варто.
Ти розпланував весь день до дрібниць, і в кінці твоя історія.
Якщо не хочеш слухати «Смерть під кайфом»,
яку я точно розповім, до речі,
то пропоную тобі починати.
Невелика поправка до сьогоднішнього тосту.
Хочу випити за…
Хочу випити за сьогодні.
Вип’ємо за день, який ми всі прожили.
День, коли нам пророкували померти.
Вип’ємо за ті дні, що були, що прийдуть потім.
-За ті дні, що були, що прийдуть потім. -Що прийдуть потім.
За ті дні, що зараз, і за ті, що попереду.
-За ті дні, що нині, -Що нині,
-і за ті, що попереду. -і за ті, що попереду.
За видимих і невидимих, що тут, але не тут.
-За видимих і невидимих. -Що тут, але не тут.
За всі ці дні.
Усі.
Назва історії — «Побачимося пізніше».
І в ній не буде нічних убивств.
Але в ній є речі, навіть кілька,
які лякають мене.
Люк любить відеоігри. І він програміст.
Він розробляє стратегічні ігри у своєму підвалі.
Але останнім часом він думає тільки про дівчину за прилавком.
Він ходить сюди щодня вже два тижні,
намагаючиcь зважитися поговорити з нею.
І сьогодні він заговорить із дівчиною.
А ще сьогодні він уб’є весь світ.
А я все гадала, коли ти натиснеш на курок.
-Ти грала? -Ні, я здебільшого полюбляю стратегії.
-Я теж. -Тоді навіщо береш ходилку?
ГРА «GENESIS BROADSWORD»
Знаєш, що я…
-розробляю ігри? -Так?
Стратегії якраз.
Я працюю над грою «Зоряний кристал».
Взагалі, я хотів запитати,
чи не хочеш ти сходити зі мною в кіно?
Взагалі-то я зараз де з ким зустрічаюся.
Тільки тиждень тому офіційно розпочали, але я задоволена.
Я Беккі. Приємно познайомитися.
Мені теж. Я Люк.
Я покладу «Broadsword» назад.
Він мені не потрібен.
«Зоряний кристал».
Вибач. Я не шпигував. Випадково почув…
Ти сказав, що створюєш ігри.
-Так, я… -Не хочу тебе лякати.
Мене звуть Вінсент, я працюю у «V-com».
Вибач. Не хотів заважати.
Але не щодня бачу старшокласника,
який пише код для стратегій.
Розповідай.
Вінсент Беггс був легендою.
Ніхто не знав, як він виглядає. Ніхто його не бачив.
Він був творцем ігор, загадкою, генієм, рок-зіркою та самітником.
Тож коли Вінс запропонував показати йому свою нову гру,
Люк навіть не роздумував.
Оце так.
Ви тут мешкаєте?
Тут? Ні.
Орендував, щоб закінчити гру.
Дивись.
РІШЕННЯ
Чорт забирай.
Це одразу нове тисячоліття.
А що то за графіка?
-На чому? -Бойова стратегія найближчого майбутнього.
Це, можна сказати, ризик на стероїдах.
Ядерний арсенал переміщено на орбіту.
США, Росія, Китай, Індія — всі мають орбітальний арсенал.
Можна розпочати третю світову й закінчити її.
Або влаштувати кінець світу.
РІШЕННЯ
ЗАПУСК СИСТЕМ ЗБРОЇ СКІЛЬКИ?
Перше з 10 000 рішень. А це єдине просте.
Скільки запустиш станцій зброї?
Усі дев’ять відразу чи спочатку менше?
Якщо не ризикувати, то по одній.
За умови, що їх не зіб’ють.
ЗАПУСК СИСТЕМ ЗБРОЇ СКІЛЬКИ?
Хай щастить.
ЗАПУСК СИСТЕМ ЗБРОЇ: СКІЛЬКИ?
ВВЕДЕННЯ
БОЙОВА ГОТОВНІСТЬ
ПЕРЕГОВОРИ ПРО ВЗАЄМНИЙ НЕНАПАД?
ПЕРЕГОВОРИ ПРО ВЗАЄМНИЙ НЕНАПАД? НІ
ВВЕДЕННЯ
СВІТОВА ТЕРМОЯДЕРНА ВІЙНА
ЗАПУСК ЗДІЙСНЕНО
Перша гра тривала менше як десять хвилин.
Комплексна — це ще м’яко сказано.
Суверенні нації змодельовані ідеально з часом відгуку,
шаблонами, технічними перевагами та збоями,
набір зброї, нечуваної в іграх,
і складною глобальною екосистемою, яка постійно його пригнічувала.
До півночі він пережив сотні ядерних голокостів,
спалив планету і знищив людство знову і знову.
Якщо коротко, ця гра неможлива.
Ця гра неможлива.
Це навіть не гра. Справжня симуляція.
Враховується погода. Радіоактивні опади. Це… невесело.
Занадто реалістично.
Для військових був би просто чудовий тренінг, але…
І для етиків. Моральність ядерної доби.
Уся людська сила зустрічається з людською слабкістю.
Шах і мат планеті Земля.
Це мій опус.
Пробач за запізнення. Мене трохи занесло.
Ресторан закрився, пішла до іншого…
Привіт.
Це Люк.
-Він програміст. -Так.
Привіт, Люку.
Рада тебе бачити. Я Кара.
Люк тестує «Рішення».
Так, справи в мене не дуже.
Дуже складна гра.
Майже неможлива.
Вінс геній, правда?
Хлопці, хочете перерву? Я виходила до пляжу,
і сьогодні такі зірки та місяць…
Вінсе, ти говорив, що скоро буде видно?
Так, усе вірно.
Що видно?
Це твоя дівчина?
Забудь про ігри, чуваче. Ти виграв у житті.
Гру закінчено. Рекорд.
Ти маєш це побачити, Люку.
Коли? Як близько?
Секунд за 50.
Так каже, ніби знати про таке нормально.
Секунд через 50
буде видно Міжнародну космічну станцію.
Він може визначити, коли планета ось-ось з’явиться.
Він приголомшливо знається на координатах.
Так, це видно з гри.
Навіть парниковий ефект
доводиться враховувати. За цим ніхто не встежить.
У такій грі не перемогти. Просто… не знаю.
-Занадто багато всього. -Що ж…
Якщо допоможеш мені її пройти, Люку,
я поділю з тобою аванс.
Що?
Так, гроші зможеш викреслити зі списку турбот.
Що скажеш?
Ось вона.
Чорт забирай.
Овва.
Люку!
Вибачте. Це було… дивно.
Тепер я в нормі. Так.
Усе гаразд.
Нічого дивного.
Я випив би все, що мені дадуть.
Особливо після того, як відключився без причини.
Причина є.
У Люка хворе серце.
Він знає це змалку.
Іноді він задихається, піднімаючись сходами.
Спорт йому заборонено.
Якраз тому він і захопився відеоіграми.
Його серце працює з більшими труднощами, ніж у більшості людей.
Лікар сказав, що може довго не протриматися.
Може відключитися…
будь-якої миті.
А стосунки Беккі стають усе більш серйозними.
Її новий кавалер — Рей.
Син великого політика. Багатий, зі зв’язками і страшенно гарний.
У нього доволі блискуче майбутнє.
Із тих, хто може стати ким завгодно, коли виросте.
Білий дім або Волл-стріт, знаєте?
Той хлопець, що привертає увагу дівчат,
і зараз привабить ще.
Ох, гірше не буває.
Та ще з таким чудовим автомобілем.
У мене є домкрат, красунчику. Допомогти поміняти?
А Люк сидить у Вінсента щодня після школи,
намагаючись виграти.
ВИМИРАННЯ ВСЬОГО ЖИВОГО
Прогрес не дуже.
Добре. Не знаю, у що ти грав, але я це зробив.
Я запустив евакуацію до того,
як бомби підірвали Вашингтон, і я живий…
Я просто застряг на космічній станції.
Так, і що тепер?
Ну, тут має розпочатися інша гра?
Залишився лише я. Тут нікого немає.
Мені сидіти тут
і видихати до смерті через пару місяців?
Що? Що мені робити?
Що… Чому гра не закінчується?
Саме так.
Що тепер?
ВИМИРАННЯ ВСЬОГО ЖИВОГО
І все?
-І все. -Так, це треба змінити.
Не знаю, що тут за «deus ex machina»,
але це відстій.
Тільки не кажи, що то прибульці.
Одного разу, пробиваючи йому покупки, Беккі не витримує.
Гей. Усе гаразд?
І починає ревти прямо в магазині.
Люк намагається допомогти.
Помада на його одязі.
Вона розповідає, що Рей зраджував їй зі старшою жінкою.
Хоча Рей це заперечує, Беккі знає, що це правда.
І що тепер її серце розбите.
-Бувай. -Бувай.
-Побачимося. -Звісно.
-Я знаю, що ти робиш. -Що?
Гей, відвали.
Ти мене підставила.
Він сказав мені, чого ти домагаєшся, і це не спрацює.
Любий, ти не в собі.
Ясно? Нас застукали. От і все.
У нас нічого не було, ти це знаєш.
Ти мене підставила.
Він мені все розповів. Він.
Не наближайся до мене.
Чекай, про кого ти говориш?
Фредерік.
Він мені сказав.
Нам треба йти.
-Що? -Негайно!
Вінсенте!
Вінсенте?
Ні.
Відчуваєш запах?
Формальдегід.
Це просто послання.
-Де Вінсент? -Думаю, у нього.
-Так він про це повідомляє. -Що відбувається?
Ти маєш усе вислухати.
І не засуджуй, доки я не закінчила.
Жила-була дівчина, вона закохалася в ідеального хлопця.
Йому судилося стати великим.
Вони одружилися дуже рано. Він швидко підвівся.
Наймолодший сенатор Нью-Йорка.
Він навіть допоміг із роботою найкращому другу своєї дружини.
Написати код для Міністерства оборони.
Разом вони створили щось…
приголомшливе.
Космічна система глобальної оборони.
Вони безпечно перемістили ядерний арсенал із планети…
на космічну станцію.
БОЙОВА ГОТОВНІСТЬ
І потім її найкращий друг,
її чудовий друг,
з яким вона могла б бути щасливою в іншому житті…
Її друг помер.
Він мав хворе серце.
Він помер у день свого 33-річчя.
А через п’ять років
її чоловік став президентом США.
І світ котиться у пекло.
Годинник судного дня б’є опівночі, і він розкручує арсенал.
Він хоче скинути бомбу, щоб зупинити бомби.
Він так сказав, але вона його тримає.
Вона благає його не робити цього, і…
і він її слухає.
Він вагається.
Але ракети все одно вилітають,
а вони евакуюються на космічну станцію на орбіті.
І потім він натискає на кнопки.
Але вже надто пізно.
Його ракети опускаються, але ракети інших запускаються.
І весь світ згоряє вщент.
І вони чекають.
Кілька людей, що залишилися, на космічній станції.
Кисень та їжа закінчуються,
світ під ними мертвий.
І він втрачає свідомість.
Її чоловік зривається.
У нього починається манія, він агресивний.
Його зводить з розуму те, що він наробив.
А потім вони прийшли.
ВИМИРАННЯ ВСЬОГО ЖИВОГО
Яскраві вогні, наче зірки.
Усе більше і більше, кружляють навколо космічної станції.
Зазирають у вікна,
а потім проникають усередину.
Вони ангели?
Білі вогники — це ангели?
Сандра у своєму репертуарі.
Ні, я їх називаю…
-ілюміни. -Ілюміни.
Істоти з далекої-далекої галактики.
Вони спостерігали за нами.
Вони можуть відправити нас назад, у будь-яку точку нашого життя.
Шанс щось змінити.
Шанс змінити все.
Люку…
Я Беккі…
з майбутнього.
А Фредерік…
Про кого ти говориш?
Фредерік.
…це Рей — мій чоловік, який теж повернувся.
Якщо ти Беккі, а він Рей…
тоді хто Вінсент?
Любий, це ти.
Він узяв ім’я Вінсент Беггс, знаючи, що ти обожнюєш його.
Ти йому довірився б.
Він також знав, що ще важливіше, що ти уявлення не маєш,
як виглядає справжній Вінсент.
Але ти сказала, що я помер у 33 роки задовго до війни.
-Так і є. -Так.
То як же я тут опинився?
Точно не знаю.
Ти мені не все розповів, але тебе теж повернули.
Ти прокинувся на пляжі, і тобі сказали,
що твоєю метою було навчити себе.
Щось про гру, про код.
Ти повернувся, щоб зупинити війну.
А як же Рей?
Я мушу вбити його.
Чесно кажучи, не очікував тебе тут побачити.
Адже тебе там навіть не було.
Ти помер перед тим, як усе почалося.
Ну, мене все одно повернули.
Але навіщо?
Просто… Нам просто сказали, що ми можемо повернутися.
Шанс врятувати людство.
Можемо повернутися та змінити…
щось, не знаю що.
Ти намагаєшся знайти Беккі, але навіщо?
Вона знущається з мене.
Я бачу її у спогадах і в нових спогадах.
Думаю, вона намагається мене вбити.
Вона думає, що моя смерть усе зупинить.
Наче це була моя провина.
То була її провина, розумієш?
Якщо вона помре, всього цього може й не бути.
Я не скажу, де вона.
Не скажу.
Ти завжди був до неї небайдужий. Я це знав.
Потрібно було просто віддати її тобі, Люку.
Тоді я все зробив би правильно.
Я би переміг.
Не переміг би.
Так у гру не виграти.
Це не гра, Люку.
Я знаю, Рею.
Говори, де вона, негайно!
Як вони виглядали…
коли з’явилися?
Спочатку я думав, це прибульці. Інакше й бути не могло.
Або щось неймовірно розвинене, телекінетична форма життя.
Я лежав на землі, вмирав.
Моє серце не билося.
Тоді з’явилося світло,
і вони сказали, що у мене є шанс,
лише шанс повернутися.
І ти повернувся, тільки щоб отримати дівчину?
Я повернувся сюди запрограмувати.
Створити код.
Для гри?
Який сенс?
Усе добре працювало. На жаль.
Не гру. Запрограмувати його. Тобто мене.
Могло спрацювати.
Але ти мені не скажеш, так?
Роби, що збирався.
Гаразд.
Отже, Люк вмирає вдруге в житті,
але він не боїться, бо весь цей час він відчував дещо.
Він відчував, як ця ідея укорінюється в його мозку.
У цьому особливість бути з майбутнього.
Не треба ставити питання, чи змінюєш ти минуле.
ЗАПУСК СИСТЕМ ЗБРОЇ: СКІЛЬКИ?
Якщо змінив, ти зрозумієш.
ВІТАЄМО! ГРУ ЗАКІНЧЕНО
Бо ти теж змінишся.
ВІДЕО
Але, незважаючи на його запевнення, Беккі не вірить,
що Люк запобіжить кінцю світу, просто не написавши код.
Виграти можна лише без гри, тому я не напишу код…
Бо в її розумінні
змінити майбутнє можна лише одним способом.
Змінити все.
Дай мені спокій.
Убивши Рея.
Виходь.
-Беккі, не треба. -Вийди.
-Беккі, будь ласка. -Забирайся!
Обережно!
Беккі?
Беккі. Гей. Подивися на мене.
-Гей. -Що ти наробила?
Що?
Люк пішов своєю дорогою.
Він так і не писав код і не виходив за межі ігор.
Якби світові настав кінець, то не через нього.
Він був обережний.
З майбутнім та своїм серцем.
Рей таки став президентом,
але події тієї ночі його змінили.
Він став мудрішим.
Він знав, як виглядає смерть.
Люк прожив хороше життя, проживаючи кожну мить.
І теж зрозумів дещо.
Ким би не були ті вогні,
навряд вони були іншопланетянами.
Вони здавалися надто людяними.
Він вирішив, що це були ангели.
Ілюміни, або як їх там назвала Беккі, були ангелами.
Може, ангели саме такі і є.
Може, ангели — лише другий шанс.
Через рік він повернувся на той пляж.
Звичайна середа. Нічого особливого.
Тільки наступного дня після свого 33-річчя.
Наступного дня після його смерті, за словами Кари.
Але його серце не здалося.
У небі не було вогнів. Але Люк був живий.
Він не знав, скільки це триватиме: день, рік або ще скільки.
Але, чорт забирай, хто з нас знає?
Овва.
Стережися, Джеймсе Кемерон.
Народ,
вона буде сердитися.
Цілі тижні порно про ангелів,
і вона пропустила єдину правдоподібну історію.
Що ти робиш?
Відвали.
-Я допоможу. -Я сказала, відвали!
Може, замовкнеш і даси мені допомогти?
Я обпісялась.
Ходімо у ванну, а я приберу простирадла.
Я вбила своїх батьків.
Спочатку ванна,
потім простирадла, а потім поговоримо про твоїх батьків.
Чому ти так закінчив?
Як?
Беккі вбиває себе.
Люк лишається без дівчини.
Ну, так.
Пишеш, що знаєш.
Мені це не подобається.
Через це кінцівка вийшла якась порожня.
Я хотіла, щоб вони були разом.
-На добраніч. -На добраніч.
До зустрічі, Амеше.
У мене з’явився чудовий шанс.
Американська балетна школа
запросила мене до Штатів.
І вони поїхали зі мною.
Кинули все, що було, щоб дати мені шанс у житті.
Не знаю, чому я так хотіла все зіпсувати.
Я…
збожеволіла.
Одного разу вони помітили, що я втекла…
єдиний раз…
вони помітили.
Вони пішли шукати мене.
Поліція сказала, що вони їздили годинами
і потрапили на ожеледицю.
І вони…
Гей.
Був похорон,
а потім…
Потім…
Моя найкращий друг Редді, він…
Ну, вже не друг, мабуть.
Після їхньої смерті я підсіла на наркоту,
а він намагався відправити мене до лікарні.
Він купив це мені.
А я кинула йому її в голову, коли він сказав,
що я помру, якщо не зав’яжу.
Нога відламалася, а Редді відвалив.
Через два місяці мені поставили діагноз.
Таке саме…
довбана нога.
Я знаю, що це було.
Що?
Те, що я побачила, коли я…
Та тінь.
Єдине, що може бути в такому місці.
Насувається.
Насувається темрява, і все.
Приходить за тобою, коли настав час.
А до цього знущається з тебе.
Я…
Я не хочу вмирати.
Я не хочу вмирати, Ілонко. Я не хочу вмирати.
Переклад субтитрів: Юрій Обревко