SERIÁL NETFLIX
Ilonko?
Ahoj.
Promiň. Nevím, jak…
Ne, jsem v pohodě.
Kde to zatraceně jsme?
Neodpověděli jste mi.
Co jste tady dělali? Spolu?
Mám zavolat Katherine, jen abych…
Panebože.
Páni.
- Sever, jih, východ, západ. - Teď prosím ne.
Sever.
Vystoupíš z výtahu.
Stojíš v temném prostoru bez viditelných východů…
kromě toho, odkud jsi právě přišla.
Prohlédneme si místnost.
Na podlaze je malba.
Prozkoumáme malbu.
Malby jsou na zdi i na podlaze.
Podívejte se nahoru.
Pozastav reakci strachu,
abys mohla docenit, jak složité muselo být tohle namalovat.
Tady dole někdo spal.
Vypadá to, že tady dole i někdo žil.
Připomíná mi to můj pokoj doma.
Co to sakra je?
Scházeli se tu.
Lidi.
PŮLNOČNÍ KLUB
- Co to sakra je? - To snad ne.
Tohle je…
Tohle je seznam Půlnočního klubu.
Jména a roky. To jsou všechno…
Tohle všechno jsou členové.
A podívejte sem.
„Toto je památka na Půlnoční klub, který založila 5. ledna 1969…“
- To není možné. - To není možné.
JULIA JANEYOVÁ
Půlnoční klub založila Julia Janeyová.
„Na ty předtím i na ty potom, na nás teď i na ty za hranicí,
viděni nebo neviděni, jsou tu, ale přitom nejsou.“
Hádám, že ty fámy o tajném sklepě byly asi pravdivé.
Ale spousta těchhle věcí je starší než z 60. let.
Jo, a taky nemyslím, že vymalovali zdi a rozbili ten výtah.
Myslím, že to tu našli stejně jako my,
chvíli se tu scházeli.
Proč asi přestali?
Musíme pryč.
Co?
Jsou to…
Kultisti. Bezva.
Zmlkněte, všichni.
Končím.
Má pravdu.
Takové místo je lepší nerušit.
Přidávám se k ní.
Odejít z místnosti.
Převléct kalhoty.
Já zůstanu.
Seru na to. Já taky.
Měli byste jít s námi.
Jen běžte.
Na začátku bylo osm členů, stejně jako…
Jako je nás.
Zdá se, že Julia dělala poznámky.
Je tu pár detailů.
Tohle musí být jejich příběhy.
„Návštěvníci.“ „Očarovaní.“ „Hvězdný křišťál.“
A ostatní stránky jsou…
Co je?
Dnes z vás cítím únavu.
Řekne mi někdo, co jste včera večer dělali?
Pokud se na to dnes ráno necítíte,
tyhle schůzky nejsou povinné.
Ráda bych se o něco podělila.
Dobře, Sandro.
Myslím, že všichni…
Všichni ještě oplakáváme Tristan.
Pokaždé, když tu někdo odejde, připomene mi to, že se i mně krátí čas.
A myslím, že…
spousta z nás neví, jak se s tím vypořádat,
a můžeme se obrátit na věci, které pro nás nejsou dobré
když si nedáme pozor.
A budeme šťourat tam, kde bychom neměli.
Řekni nám o tom něco víc.
Nebo radši ne.
Než začneme hledat…co chceme hledat, abychom se s tím vyrovnali,
co zkusit něco jiného?
Co kdybychom uvítali dobro?
Už jsem říkala, že vám chci ukázat svou církev.
Církev?
Ne přímo mši. Třeba studium Bible nebo společenské akce.
Obvykle tam mají skvělou hudbu…
Sandro, dneska ne.
Myslím, že trocha přátelství a pár modliteb
by nám prospělo.
Pro Tristan.
Pro Tristan?
Ano.
Všichni máme chvíle, kdy se cítíme uvnitř prázdní.
A když nepustíme Boha do těch prázdných míst,
necháváme místo pro různé jiné věci.
Temné věci, když si nedáme pozor, takže musíme…
To nesmíme udělat. Musíme to odmítnout.
Musíme…
se soustředit jen na dobro a popřít zlo.
Kdo určuje, co je dobré a špatné?
- Bůh. - Vážně?
Jen tak ti řekne, co je dobré a co špatné?
- Ano. - Kecy.
Teď je dobrá příležitost všem připomenout,
že je v pořádku vyjádřit své pocity, ale snažte se být uctiví.
Uctiví?
Promiň, ale jestli chceš úctu, musíš ji nejdřív projevit.
Co se ti zdá na tom neuctivého?
Anya to řekla nejlíp. Svět není černobílý, Sandro.
Tak jednoduché to není. Všechno není jen dobré, nebo špatné.
Nechtěla jsme být neuctivá. Jen se dělím o svou víru.
Tvoje víra mě stála mou komunitu.
Tvoje víra ničí rodiny.
Všichni se mě zřekli.
Moje matka se mnou ani nechce mluvit kvůli své víře.
Tvoje víra, Sandro, tvůj Bůh říká, že jsem zrůda.
„Běž do kostela.“ Tam jsem vyrostl a oni…
Jeden z nás včera zemřel.
A to není příležitost…
někoho naverbovat.
Tvoje víra je jasná. Srát na mě, co?
Ne. Srát na tebe. A srát na tvého Boha.
Srát na každého boha, pokud to takhle cítí.
Bez urážky.
- Spenci… - Seru na to.
G. B.
Ale ale, jaká to náhoda.
Ilonka, že?
To jméno se těžko zapomíná.
Nejdřív jsi byla dole u pramene
a dnes jsi co by kamenem dohodil od ostružinového záhonu.
Děláš obchůzky.
Ostružinový záhon?
Ostružiny jsou v celém lese,
ale támhle je jich obrovská spousta.
Bobule od pasu dolů se nejí, že?
Přesně tak.
Tohle nosím u sebe pro případ, že bych tě zase potkala.
Ty miluju. Good Humor.
Takže nás znáš?
Good Humor Wellness, jo.
- To je moje firma. - Mám tyhle.
Chci říct, mám jich pár doma.
Good Humor Naturopathic Wellness.
Tyhle lesy jsou plné ostružin, meduněk, levandulí,
komonic, řebříčku, lopuchu, pampelišek.
Spousta věcí, co používám.
Jsme malý podnik.
Hlavně vyrábíme doplňky proti stresu
pro korporace atd., ale…
Věřím, že zlepšujeme životy lidí.
Tohle miluju.
Tohle tě zajímá? Naturopatická léčba…
Ano.
Rozhodně.
Tak ti přinesu další.
Co tady vlastně děláš?
Dívám se na pár těchhle řezeb.
Jsou tu další tři.
Co si o nich myslíš?
No, upřímně si myslím…
že je udělala skupina, která tu bydlela,
už kdysi dávno.
Slyšela jsi někdy o Paragonu?
Byli taky wellness skupinou,
spíše teda sektou.
O sektách moc nevím.
Ale o čaji něco vím. Dej mi ten notes.
Tady je moje číslo.
Zavolej mi, pokud bys ty nebo někdo z Brightcliffu něco potřebovali.
A poslouchej…
nevěř všemu, co slyšíš.
Vím, že stará Stantonová je dobrá doktorka,
ale takoví lidé mohou přehlížet léčebné účinky přírody.
Prý tam máte velkou knihovnu,
jednu z největších v okrese.
- Je to tak? - Ano.
Doporučuju hodně číst.
Jako ve všech knihovnách, hádám, že chytrá holka jako ty
umí s desetinnou soustavou.
Sekce 600 je lékařství, 615 je terapie
619 je experimentální medicína.
A ty vytáhla.
Ví to Stantonová?
Že jsi jí ukradla ostružiny.
Ne, zlato, tohle není její pozemek.
Tenhle je můj.
Linie pozemku Brightcliffe je támhle.
Hned za tím.
Viděla jsem tě na monitorech.
Myslela jsem, že jsi zabloudila.
Moc se omlouvám.
To nic.
Jsi vždy vítána.
Hezký den, chytré děvče.
Díky, že to pro mě děláš.
Zeptal jsem se Anyi a okamžitě se mi vysmála.
To sedí.
Podívej se nahoru.
Celé odpoledne jsem dostával transfuzi krve, abych byl připravený.
Myslíš, že jsem blázen?
Že jsem do toho šel?
Závidím.
Já na můj nešla.
Teď toho lituju.
I já jsem přišel o ten svůj.
Tohle není moje, ale Katherine. O ničem jiném nemluví.
Maturiťák se zdá být už roky daleko.
Objevíš se s tělem plným čerstvé krve
a kapsou plnou obličejových masek.
Co se týče gesta, vyhrál jsi.
Zavři oči.
Tak, kamaráde, jsme hotovi.
Co myslíš?
Vypadám jako kostra, která spadla obličejem do kbelíku s barvou.
Což je rozhodně zlepšení.
Děkuju.
Dále.
Ahoj, lidi.
Promiň, jen jsem…
Při čem jsem vás vyrušila?
Maturiťák.
To je skvělé.
- Hledala jsem Spence. - Nějakou dobu jsem ho neviděl.
Až ho uvidíš, můžeš mu říct…
Řekni mu, že to, co řekl, nebylo moc hezké.
Já nevím. Je dost naštvaný.
- Naštvaný? Proč? - Možná by ses ho měla zeptat sama.
- Na skupinovce to moc dobře nešlo. - Je naštvaný.
On.
Skupinovka nešla, protože kvůli ní jsme byli všichni vzhůru
a šli jsme na místo, kde jsme neměli co dělat.
- Tak počkej. - Takže jsem byla jediná,
kdo měl energii mluvit.
A měla jsem tu drzost říct: „Církev je fajn.“
A on vybuchl jako granát a teď je na mě naštvaný?
Já nejsem ten problém, víš? A nepřemýšlím černobíle.
Netvrdím, že tak přemýšlíš.
Některé věci ale černobílé jsou, jako třeba
netahat skupinu dětí se zničenou imunitou
do sklepa plného bakterií, plísní
a kdoví čeho. A stejně jsme tam neměli co dělat.
To bylo dost jasné.
Na koho jsi naštvaná, Sandro?
- Protože já to asi nejsem. - A proč je to urážka?
Co je špatného na černobílých věcech?
Chci říct…
moje nejoblíbenější filmy jsou staré černobílé detektivky.
Možná jsem trochu staromódní,
ale já nejsem taková, jak řekla Anya…
nebo jiní. Taková prostě nejsem.
A je to fakt…
je to fakt hnusné, že to pořád říkají.
Dobře.
Rozumím.
Co to bylo?
Nevím.
Jsem hlavně hrdý na to, že řekla „hnusné“.
Panebože.
Tak moc ti to sluší.
Buďte doma před půlnocí.
Nechte si místo pro Ducha svatého.
Pozvěte Ducha svatého, ať se k nám přidá.
Uvidíme se později.
Bože, doufám, že ne.
Je to maturiťák.
Měli byste být pohroužení do…
mazlení.
- Snad se bude bavit. - Nebude.
Ani trochu.
Právě se upsal k tisícům malicherných konverzací
a hodinám ustavičných a zamračených pohledů.
Možná ho korunují králem plesu jen z lítosti.
Nevím, proč se tomu tak říká.
Zahrnuje spoustu různých oblastí,
a krk není ani v první pětce.
Jen klid. Moc o tom nepřemýšlej.
Jsi v pořádku?
Jo.
Já jen…
Ten mejkap mi připomněl všechny ty věci,
o které jsme byli připraveni.
Teda než nám to vezme úplně vše.
A že se musíme snažit, abychom stále vypadali, že jsme to my.
Nebo aspoň tak, jak sami sebe vidíme.
Odvedlas skvělou práci.
Vypadá skvěle.
Myslím, že se bude skvěle bavit.
- Je mi jedno, co Spence říká. - Jo, asi jo.
Nevím.
Víš, co mi chybí?
Vlasy.
Moc mi chybí.
Promiň, že jdu tak pozdě.
Klinický koordinátor přijel na návštěvu.
Pravá ruka má dobré žíly. Vzpomínáš?
Dobře.
Takže levá ruka.
Grilovala mě kvůli normám bezpečnosti a zdraví při práci.
Vysvětloval jsem jí to celou věčnost.
Netrap se tím.
Včera jsem viděl tvého tátu, jak šel nahoru.
Už dlouho jsem se s ním neviděl.
- Je to milý chlap. - Díky.
Nic mi do toho není a můžeš mi říct,
ať zmlknu, jestli jsem úplně mimo, ale…
ale i hodní lidé se můžou plést.
- Prosím? - Mí rodiče jsou milí.
Když jsem vyšel s pravdou ven, tak úplně šíleli.
Tátovi málem praskla cévka.
Máma to vzala trochu líp.
Když ti něco ukážu, slíbíš, že z toho nebudeš dělat vědu?
Jo, jasně.
Co se děje?
- Dobře, takže léky… - Už nezabírají.
Vyvíjejí lepší antiretrovirotika,
dlouhotrvající koktejly, které to zvládnou.
- Jak daleko jsou? - Nevím.
- Rok, možná dva. - Sakra.
Znám lidi, kteří na tom byli mnohem hůř než ty a kteří přežili mnohem déle.
To nic.
Spenci.
Haló?
Haló.
Spenci, poslouchej.
Někdo je na zotavovně.
- Cože? - Někdo je uvnitř a dveře jsou zamčené.
- Pokoje nikdy nejsou zamčené. - Je zamčeno.
Dobře.
Byly zamčené.
Opravdu.
Hned přijdu.
Prostě použij záchod na chodbě.
Těžká noc?
Zažila jsem lepší.
Nemají něco na nevolnost?
Mají, ale vedlejší účinky zahrnují nevolnost.
Mám pár osiřelých morfinových pilulek, kdybys…
Osiřelé morfinové pilulky.
Nechápu, že trvalo tak dlouho, než se k mně dostal tenhle „Orfin“.
Mám trochu Orfinu, jestli chceš.
Ne, díky.
- Vypadáš skvěle. - Jsem v pohodě.
A měla by sis dávat pozor, Anyo.
Já vím.
Takové slovní hříčky přilákají nechtěnou pozornost.
Lorne Michaels mě bude honit.
Každý den přidělují prášky se specifickým množstvím.
Brát víc nebo míň nemusí být…bezpečné.
Díky, ale kdybych chtěla oblbováky, ukradla bych si je.
Kurva. Morfium je oblbovák. Vtip je zkažený.
Tady máš.
- Do prdele. - Co to sakra je, Anyo?
Nač ta nóbl košile?
Náš nebojácný bojovník šel na ples, vzpomínáš?
Jak to šlo?
- Byl jsem moc statečný. - Hodně statečný.
- Jo, hodně statečný. - Moc, moc statečný.
- Tak statečný. - Tak moc statečný.
Všichni to říkali.
Říkali ti, že jejich babička umřela na rakovinu?
To vždycky rád uvítáš.
Přirovnali mě k pár prarodičům,
ke strýčkovi a k psovi.
A pak ze mě udělali krále plesu.
Jsi v pořádku, kámo?
Jo.
Na ty předtím.
Na ty potom. Na nás teď.
A na ty za hranicí.
Na ty předtím.
Na ty potom.
Na nás teď. A na ty za hranicí.
Viděni nebo neviděni. Jsou tu, ale přitom nejsou.
- Jeden mám. - Někdo jiný?
Dnes večer se obejdu bez andělského porna.
O tom to není. Je to něco jiného. Je to…
detektivka.
Ze staré školy. S vraždou a zradou.
Možná i duchem.
Jmenuje se…
„Polib mě“.
Může být, Spenci?
Dělej si, co chceš.
Začíná to během bouřlivé noci.
V sobotu, 11. dubna.
Sobota, 11. dubna.
Dva mrtví, jeden nezvěstný a jeden v rakvi.
Výlet na lodi, který se zvrtnul.
Spálená chatka s ohořelými ostatky.
Déšť, kočky, psi a zbytek zverimexu venku.
Jako by sám Bůh povolal bouři, aby smyla krev.
Alice Palmerová.
Detektive Fisherová.
L. FISHEROVÁ DETEKTIV
Dáte si něco, než začneme?
- Vodu? Láhev whiskey? - Ne, děkuji.
Zvláštní zvyk. Z nervozity?
Je zdravý. Naučil mě ho můj otec. Jistě ho znáte.
To jsou vaši přátelé?
Nebo spíš
byli to vaši přátelé?
Mám dva mrtvé, jeden se pohřešuje, a vy jste tady se mnou, co?
Nevím, kde začít.
Obvykle začínáme „v den, kdy…“, jestli vám to pomůže.
Začalo to v pátek ráno ve třídě.
Byl to jako každý jiný den.
Byla tam Sharon, moje kamarádka z dětství.
Kirk Donner,
můj bývalý přítel.
Patty,
královna horní vrstvy.
A kluk, na kterého pořád koukala. Jake Retton.
Můj nejlepší kamarád.
Začalo to Jakeovým deníkem.
O čem psal?
O něčem, co udělali s Kirkem.
Tajně.
Co si sakra myslíš, že děláš?
Protože jsem si jistý, že neděláš to, co si myslíš.
Zvlášť po dnešním ránu.
Spenci, přísahám, že mám dobrý důvod.
Váš nejlepší kamarád a ex, to je chytré.
Trochu to bolí. Ne, že bych mu nestačila.
Nebyla bych pro něj tím,
co potřebuje.
I tak si umím představit, že si to někdo bere osobně.
Každopádně, ten deník byl rozbuškou.
Ta laciná pravda.
Milý deníček, který by mohl svrhnout Kirkovu pozici krále hřiště.
Nášlapná mina v modrém inkoustu, která čeká, až na ni někdo šlápne.
Jake Retton do kanceláře zástupce ředitele.
Viděl jste ráno školní noviny, pane Rettone?
- Proletěl jsem je. - Je tam sloupek o nové tělocvičně,
recenze jarního muzikálu a pak tohle:
„Doping na hřišti, nezákonné drogy, které pohání naše sportovce“ od Jakea Rettona.
- Proč jste to vydal? - Nevydal.
Já to napsal, editor to vydal.
- Propašoval jste to. Nepopírejte to. - Dáte mi varování?
- Co když vás suspenduju. - Co když napíšu článek o křivém
a bezpáteřním zástupci ředitele?
Lepší to stáhnout než být terč.
Protože tam, kde mají fotbalové dresy čísla, tam máte střed terče.
Stáhněte to, nebo vám seberou odznak, zápisník a jste na dlažbě.
JASON HYDE ZÁSTUPCE ŘEDITELE
Sakra, Rettone, s tou vaší chytrostí nedokážete rozpoznat přítele?
Ukaž mi přítele a dám vám vědět.
Chytré, co?
Ukázalo se, že zástupce měl pravdu jen napůl.
Jake měl na zádech terč, to ano,
ale stáhnutí toho příběhu by mu nepomohlo.
Nůž už zasáhl svůj cíl.
Byl zabořený až po jílec mezi lopatkami mého nejlepšího kamaráda.
Jen o tom nevěděl.
Naše prsty jsou propleteny a naše rty se dotýkají. Jsme tací, jací jsme.
Dodneška jsem tě neznal, Kirku.
Až se příště setkáme na chodbě a tiše pokývneme,
poloviční úsměv. Někteří by mohli vidět láskyplný pozdrav.
Ne, je toho víc.
Není to pozdrav, ale bolest, sdílený pohled,
rychle změněný směr pohledu, který v podstatě znamenal:
„Dej mi pusu“.
No tak, lidi. Tohle nečtěte, je to soukromé.
Bez ohledu na to, jak je to perverzní a neuvěřitelně detailní.
Takže to vydala ta roztleskávačka.
Jake si to myslel,
ale reportéři mají tolik nepřátel, jako muzikanti obdivovatelů.
- Jake nebyl výjimkou. - To zní jako nebezpečný přítel.
Možná. Ale Jake za to stál.
Jak to přijal?
Špatně.
Bylo mu ukřivděno. Byl ponížený a naštvaný.
Byl naštvaný, protože nebyl napaden za něco, co udělal.
Byl napaden za to, kým byl.
- Snažil jsem se… - Slyšela jsem,
že skončil u Sharon.
Mluvil jen krátce, ale řekl toho opravdu hodně.
A většina slov byla o pomstě.
Patty a Kirk. Patty to zveřejnila, Kirk to popírá.
Je to dokonalé. Smrtelné rány. Obojí.
Ale pak dostal nápad.
Pokud chtěli zničit jeho pověst a pokud ho chtěli vidět mrtvého,
možná by jim to měl dát.
Tak to dokončíme.
Nebo to udělat tak, aby si to mysleli.
Ať mě zabijí.
Já zajistila pozadí, i když jsem to ještě nevěděla.
Otec byl pryč a podplatila jsem kapitána,
aby mi uspořádal obří mejdan na lodi.
Když má holka jachtu, všichni se chtějí kamarádit.
Plán byl jednoduchý. Jake někoho vyprovokuje…
- Nemáš kouska studu, Patty. - Taky tě ráda vidím, Jakeu.
Chceš Zimu?
Dá Patty a Kirka na výsluní
a pak zvýší teplotu, až někdo vybuchne.
- No tak, Patty. Očividně… - Nepleť se do toho.
To ti jde nejlíp, co? Dívat se jinam.
To a…
kleknout si na kolena.
Cos to kurva řekl?
Promiň, že to zmiňuju, ale já to nezačal.
To ona.
- Odvolej to. - Fakt tě to rozpálilo.
Jdeme na druhé kolo?
Jake přepadl přes palubu a nevyplaval.
Celý víkend se schovával, zatímco Patty a Kirk si celý víkend mysleli,
že ho zabili.
Pak v pondělí Ráno Jake přišel do školy.
Páni.
To je docela zkažené.
Sakra, Sandro, kdo by to do tebe řekl?
Jo, souhlasím.
Takže kdy se to zvrtlo?
Začalo to dobře.
Sharon musela jen schovat u přídě potápěčské vybavení pro Jakea,
jakmile si šel zaplavat.
A pak odjel do chaty Sharoniných rodičů, aby to tam přečkal,
kde schovala klíč.
Pátrání pokračuje po dnešní tragédii na pobřeží,
když se student Jake Retton pravděpodobně utopil poté,
co přepadl přes palubu.
Polibte si, kreténi.
O pár minut později došlo k další tragédii, když se utopil Kirk Donner,
když skočil do vody, aby zachránil svého kamaráda.
Skočil tam za ním.
Ale když hned nevyplaval, udělala jsem jedinou věc, která mě napadla.
Skočila…
Skočila jsme tam taky, ale…
Nemohla jsem je nikde najít.
Nemohla jsem ho najít.
Nemohla jsem ho nikde najít.
A pak vyplavalo jeho tělo…
Nic horšího jsem nikdy neviděla.
Kirku!
Kirk byl mrtvý.
Sharon se nedala utěšit.
Vždycky Kirka milovala.
Asi si myslela,
že po té tragédii se pokusí situaci napravit,
ale tělo její lásky nyní plavalo v zátoce
a s ním zanikla i její vysněná budoucnost.
A pak kápla božskou.
Všechno mi řekla, jak to Jake předstíral, jak mu pomohla,
jak nikdo neměl přijít k úrazu.
Předpokládala jsem, že Sharon šla do chaty rodičů, jak si dohodli.
Ale šla tam Jakea zabít,
Ne mu pomoct. Zabít Jakea za to, co se stalo Kirkovi.
Pokud se pohřešuje, asi ten požár založila,
aby zničila důkazy.
Uznávám, že to dává smysl.
Je to smutný příběh.
Vypadá to, že jste dnes přišla o tři kamarády.
Dva jsou v márnici a jedna na útěku.
- Můžu jít? - Tos mohla už od začátku.
- Nic z toho není… - Povinné.
Já vím.
Nedělala jsem to z laskavosti.
Kéž bych nikdy nepřišla.
Ahoj, holka.
Překvapená, že mě vidíš?
Měli mě utopit, zastřelit a upálit zaživa,
ale zprávy o mé smrti byly přehnané.
- Jakeu, jsem tak ráda, že jsi v pořádku. - Sundej masku, anděli.
Na to se známe už dlouho.
Jak to víš?
Já držím zbraň, ptát se budu já.
Zvláštní, že se ptáš na tohle,
a ne na to, jak jsem z toho požáru vyvázl.
Předpokládám, že odpověď už znáš.
Chytrá jako vždy.
Drsná slova tě z těch pout nedostanou.
Rozvážeš mě. Jen tam ještě nejsme.
Vylekals mě, když ses podíval do okna policejní stanice.
Mám toho pro tebe víc.
Řeknu ti, co vím a zbytek si spojíš.
- Domyslím? - To bys měla.
Byl jsem v chatě…
Nikde jsem je nemohla najít.
Sharon mi přišla říct, co se stalo Kirkovi.
Je mrtvý, Jakeu.
Nevím, co se stalo.
Skočil do vody, Alice skočila za ním a on…
Musíme se přiznat. Všem říct, že jsi v pořádku.
Nevím, jak se vrátit zpátky. Myslíš, že můžeme?
Po tomhle všem…
Myslím, že nikdy není pozdě.
Myslím, že všichni občas děláme chyby a na konci…
Sharon?
Zastřelila jsi ji, zapálila jsi to tam
a kdybych chtěl utéct, zastřelila bys i mě.
Čekala jsem skoro pět minut s nabitou zbraní.
Zkontroloval jsem Sharon.
Byla mrtvá.
Ale kvůli ohni jsem neměl čas truchlit.
Napustil jsem vanu, vzal si potápěčskou výzbroj
a čekal jsem, dokud jsem mohl.
A riskoval jsem požár.
Včera jsme prošel ohněm.
Ale podle zubních záznamů
to tělo bylo tvoje.
Vplížil jsem se do zubní ordinace tvého otce a vyměnil záznamy.
Říkal jsem si, že získám dost času na vyřešení případu.
A ejhle, jsme tady.
Sharon by se svěřila o svém plánu jen jedné osobě,
a tou osobou jsi byla ty.
Tobě, andílku.
A taky…
tohle jsem našel u stromu, odkud vyšla rána.
Zlozvyk z nervozity.
Ne.
Z pocitu viny.
Je jedno, kolik hostů přišlo
během let na ty večírky na lodi.
Měla jsem jen dva skutečné kamarády.
Sharon a tebe.
Proč jsi to udělala?
Proč jsem ji zastřelila?
Proč jsem zapálila tu chatu?
Proč jsem zabila Kirka a okopírovala tvůj deník?
Těch posledních dvou sis nevšiml, co?
Byl to Kirk. Věděla jsem, že se potají scházíte.
Kirk, můj bývalý a můj nejlepší kamarád.
- Páni, to smrdí… - Takže tak to je.
- Žárlila jsi. - To bych řekla.
Skočila jsem za ním do vody a omráčila ho.
Když jsi pod vodou,
je jedno, jestli hraješ fotbal, nebo ne.
Záleží jen na tom, jestli umíš zadržet dech.
Zabila jsem ho ze stejného důvodu, proč jsem zveřejnila deník:
abych vás rozeštvala.
Zničil mě.
Něco mi dal.
Něco, co budu mít navždy.
Rozvaž mi ruce, a ukážu ti to.
Žádné blbosti.
Na mou duši, na psí uši.
O to jde. Nikdo se nedívá moc zblízka.
Ne na skromnou holku jako já.
Mejkap to docela dobře zakrývá, ale ne dokonale.
Nikdy ne dokonale.
Počkat.
Opar?
Ústní herpes. To je velká věc.
Opravdu. Táhne se s vámi celý život. Je to jako sexuálně přenosná nemoc.
Já vím. Prostě…
Zabila ho, protože od něj dostala herpes?
- Ano. - Ano.
Ano.
Je to moje tajná hanba.
Tak to s tajnostmi chodí.
Zvědavost. Seznam se s kočkou!
Zatraceně, chlapče. Podívej, co jsem provedla.
Omlouvám se.
Chtěla jsem tě poslat za stvořitelem, ale poslala jsem se k němu sama.
Copak to neexistuje?
- Promiň. - Já vím, tohle je moje písnička.
Text a hudba Alice Palmerové.
A to jen kvůli nějaké ošklivé křivdě, kterou si ani nepamatuju.
A teď, na konci…
Mrzí mě to.
Udělala jsem to, protože jsem nemocná.
Asi žárlím.
Kdo jiný by zaútočil na lásku?
Podívej se pravdě do očí, fešáku.
Jsem jen anděl, který hledá křídla, jako každý ve městě.
A křídla…
Křídla…
Zapomeň na to, Jakeu. Tohle je město vražd.
A pokud jsou i sny takové,
tak se chci probudit.
Promiň, Jakeu.
Roztáhni křídla, dokud stále můžeš.
Miluj, jako by nebylo zítřka.
A odpusť děvčeti, ano? Pokud tedy můžeš.
Zakřikla jsem to.
Asi jo.
Město andělů.
Možná tam opravdu nakonec skončím.
Do prdele.
Omlouvám se. Teď si to uvědomuju…
Na konci to bylo hotové andělské porno, co?
Nevím, proč to nemůžu udělat.
Asi se snažím říct,
Spenci, mrzí mě, jak se k tobě lidi chovali.
Já bych taková nebyla.
Ne schválně.
To neznamená, že občas nejsem idiot.
A aby bylo jasno, Bůh by se k tobě takhle nechoval.
Já to vím. Takže se omlouvám.
Pro mě a jménem…
jménem všech, kteří milují Boha, protože nemůžeš milovat Boha a nenávidět lásku.
To prostě nejde. Takže za ně se omlouvám.
Upřímně mi je to kurva líto.
Už můžu zatleskat?
- Ano, můžeš zatleskat. - Dobře.
Dobrou noc.
Zastav.
- Odsud to už zvládnu. - Určitě?
Určitě jsi v pořádku?
Dobrou noc, Spenci.
Nebudu se hádat.
Dobrou noc, Anyo.
Mrzí mě to s tím plesem.
Mě taky.
Zasloužíš si něco lepšího.
Díky.
To…
Bolelo to víc, než jsem řekl.
Tak pojď.
Co?
Sakra.
Co?
Deweyho desetinný systém.
Ne.
To není možné.
Nemělo by být, ale…
Jen pro jistotu.
Myslíš?
Možná. Kde to sakra je?
Sekce 292.
Tak kde to sakra je?
Dvě stě. Tady, 200 je náboženství.
220 studium bible. 230, křesťanství.
290, jiná náboženství. 292…
Klasická náboženství. Staří Řekové.
290, 292. 13…
Už je to pryč.
Jsem pořád tady.
Anyo, našli jsme to. Tomu neuvěříš…
Bože, to ne!
Překlad titulků: Peter Gejdoš