EN NETFLIX-SERIE
Ilonka?
Hei.
Hei, beklager. Jeg vet ikke…
Nei, det går bra.
Hva i helvete slags sted er dette?
Dere har ikke gitt meg et klart svar.
Hva gjorde dere her nede, sammen?
Må jeg ringe Katherine for å…
Herregud.
Jøss.
-Nord, sør, øst, vest. -Kanskje ikke akkurat nå.
Nord.
Du går ut av heisen.
Du står på et mørkt sted uten synlige utganger,
bortsett fra den du nettopp kom fra.
Undersøk rom.
Det er et maleri på gulvet.
Undersøk maleri.
Malte vegger og gulv.
Se opp.
Stopp fryktresponsen lenge nok
til å sette pris på hvor vanskelig det må ha vært å male det.
Noen har sovet her nede.
Eller bodd her nede.
Det minner meg om soverommet mitt hjemme.
Hva i helvete?
Dette var en møteplass.
Folkens.
MIDNATTSKLUBBEN
-Hva i helvete? -Du tuller.
Dette er…
Dette er en liste over medlemmer av Midnattsklubben.
Navn og år. Det er…
Det er medlemmer.
Og se her.
"Til minne om Midnattsklubben, grunnlagt 5. januar 1969 av…"
-Du tuller. -Du tuller.
JULIA JAYNE
Midnattsklubben ble grunnlagt av Julia Jayne.
"Til de før og til de som kommer etter, til oss nå og til de som er borte,
sett eller usett, her, men ikke her."
Så ryktene om den hemmelige kjelleren var visst sanne.
Men mye av greiene her er fra lenge før 1960-tallet.
Og jeg tror ikke de malte veggene eller ødela heisen heller.
Jeg tror de også fant dette stedet
og møttes her en stund.
Jeg lurer på hvorfor de stoppet.
Vi må dra.
Hva?
Det er…
Sektmedlemmer. Flott.
Slutt å snakke, alle sammen.
Jeg er ferdig.
Hun har rett.
Et sted som dette er det best å ikke forstyrre.
Enig.
Forlat rom.
Bytt bukser.
Jeg blir.
Faen heller. Jeg også.
Dere burde bli med oss.
Bare gå.
Helt i starten var det åtte medlemmer, akkurat som…
Akkurat som oss.
Det var visst Julia som tok notater.
Det er noen detaljer.
Dette må være historiene deres.
"De fremmede, Forhekset, Stjerneskinnskrystallen."
Og så blir sidene…
Hva?
Jeg føler at folk er slitne i dag.
Vil noen fortelle hva de gjorde i går kveld?
Hvis dere ikke er i form til det i dag,
er ikke møtene obligatoriske.
Jeg har noe jeg vil dele.
Sandra, ja.
Jeg tror vi alle…
Vi sørger fortsatt over Tristan.
Hver gang noen her dør, blir jeg påminnet om min egen situasjon.
Og jeg tror…
Mange av oss ikke vet hvordan vi skal takle det,
og kanskje søker vi ting som ikke er bra for oss,
om vi ikke er forsiktige.
Pirker i ting som burde ligge.
Si litt mer om det.
Eller kanskje ikke.
Før vi begynner å se etter hva vi enn er ute etter for å håndtere dette,
hva om vi prøvde noe annet?
Hva om vi omfavnet det gode?
Jeg har sagt det før. Jeg vil vise kirken min.
Kirken?
Ikke gudstjeneste, men bibelstudier eller bare sosiale sammenkomster.
De har vanligvis bra musikk…
Sandra, ikke i dag.
Jeg tror bare litt fellesskap og noen bønner
kunne vært bra for oss.
For Tristan, ikke sant?
For Tristan?
Ja.
Og vi føler oss alle tomme på innsiden noen ganger.
Og hvis vi ikke slipper Gud inn i de tomme områdene,
gjør vi plass for alle slags ting,
mørke ting, om vi ikke er forsiktige, så vi må…
Vi må unngå det. Vi må avvise det.
Vi må
fokusere på det gode, fornekte det onde.
Hvem sier hva som er godt og ondt?
-Gud gjør det. -Virkelig?
Han forteller deg bare hva som er godt og ondt?
-Ja. -Pissprat.
La meg bare minne alle på
at det er greit å vise følelsene sine, men prøv å holde det respektfullt.
Respektfullt?
Vil du ha respekt, må du gi det først.
Hvordan viser jeg mangel på respekt?
Anya sa det best, verden er ikke svarthvit.
Det er bare ikke så jævla enkelt som rett, galt, godt, ondt.
Jeg viser ikke mangel på respekt. Jeg deler kun troen min.
Troen din kostet meg fellesskapet mitt.
Troen din ødelegger familier.
De snudde ryggen til meg.
Moren min vil ikke snakke med meg mer på grunn av "troen" sin.
Troen din, Sandra, guden din sa jeg er en vederstyggelighet.
"Gå i kirken." Jeg vokste opp der, og de…
Én av oss døde i går.
Og det er ikke…
En mulighet til å rekruttere.
Troen din er ganske tydelig. Faen ta meg, sant?
Nei. Faen ta deg. Faen ta guden din.
Faen ta enhver gud om han føler det sånn.
Med all respekt.
-Spence… -Faen ta dette.
G.B.
Hva er oddsen?
Ilonka, ikke sant?
Vanskelig navn å glemme.
Først var du nede ved kilden,
og i dag er du kun et steinkast unna bjørnebærbuskene.
Du går runden.
Bjørnebærbuskene?
Det er bjørnebær rundt om i skogen,
men der borte er det et stort område.
Ikke spis bær under midjen, ja?
Det stemmer.
Jeg går rundt med disse i tilfelle jeg støtte på deg igjen.
Jeg elsker dem. God humor.
Så du kjenner til oss, altså?
God humor velværeprodukter, ja.
-Det er firmaet mitt. -Jeg har dem.
Jeg har noen av dem.
God humor naturmedisinske velværeprodukter.
Skogen her er full av bjørnebær, sitronmelisse, lavendel,
valurt, ryllik, borre, løvetann.
Mye av det jeg bruker.
Vi er små.
Vi selger for det meste produkter mot stress
til firmaturer og sånt, men…
Jeg mener vi utgjør en forskjell.
Jeg elsker dette.
Om det er noe du er interessert i, naturmedisinsk behandling…
Det er jeg.
Det er jeg virkelig.
Da skal jeg skaffe deg mer.
Hva gjør du her ute?
Jeg ser på noen av utskjæringene.
Det er tre sånne til her ute.
Hva tror du det er?
For å være ærlig…
Tror jeg de ble laget av en gruppe som bodde her
for lenge siden.
Har du hørt om Paragon?
De var også en velværegruppe,
med litt mer sektgreier, antar jeg.
Vel, jeg vet ikke mye om sekter.
Men jeg vet noe om te. Gi meg notatblokken.
Her er nummeret mitt.
Ring meg når du eller noen andre ved Brightcliffe trenger noe.
Og hør her,
ikke bare tro det de sier.
Jeg vet at gamle Stanton er en flink doktor,
men sånne som henne kan overse hvor legende naturen kan være.
Jeg hører dere har et stort bibliotek der oppe,
ett av de største i fylket.
-Stemmer det? -Det stemmer.
Gjør deg selv en tjeneste og les.
Alle biblioteker er like, jeg antar at du kan desimalsystemet,
en smart jente som deg.
Kategori 600 er medisin, 615 er terapi,
og 619 er eksperimentell medisin,
med mindre hun fjernet dem.
Vet Stanton om det?
At du stjeler bjørnebærene hennes.
Nei, dette er ikke hennes eiendom.
Det er min.
Brightcliffes eiendom stopper der borte.
Rett der borte.
Jeg så deg på skjermen.
Jeg tenkte du vandret litt.
Jeg beklager.
Det går bra.
Du er alltid velkommen. Når som helst.
Ha en fin dag, smarte jente.
Takk for at du gjør dette.
Jeg spurte Anya, og hun lo meg rett i ansiktet.
Det høres rett ut.
Se opp.
Jeg brukte hele ettermiddagen på en blodoverføring for å være klar.
Tror du jeg er gal?
For at jeg drar på denne greia?
Jeg er sjalu.
Jeg dro ikke på mitt.
Jeg skulle ønske jeg hadde det.
Jeg gikk glipp av mitt også.
Dette er ikke mitt, det er Katherines. Det er alt hun har snakket om.
Avgangsballet føles som det var for flere år siden.
Du kommer med en kropp full av ferskt blod
og en lomme full av ansiktsmasker.
Du vinner når det gjelder gester.
Lukk øynene.
Og du, min venn, er ferdig.
Hva synes du?
Jeg ser ut som et skjelett som falt med ansiktet først i et malingspann.
Som er en forbedring.
Takk.
Kom inn.
Hei. Hei, folkens.
Beklager, jeg bare…
Hva er dette?
Skoleballet.
Så flott.
-Jeg så etter Spence. -Jeg har ikke sett ham på en stund.
Når dere ser ham, kan dere fortelle ham…
Fortell ham at det han sa ikke var greit.
Jeg vet ikke, han er ganske forbannet.
-Er han forbannet? Hvorfor det? -Kanskje du burde spørre ham.
-Gruppeterapien gikk ikke så bra. -Han er forbannet.
Han.
Gruppeterapien funket ikke fordi hun holdt oss våkne i natt
ved å bryte seg inn på et sted vi burde holdt oss unna.
-Vent litt. -Så jeg var den eneste
med nok energi til å snakke.
Så var jeg frekk nok til å si at kirken er bra,
og han eksploderer som en granat og er forbannet på meg?
Jeg er ikke problemet. Og jeg er ikke kun svart og hvit.
Jeg sa ikke det.
Men noen ting er svarthvitt, for eksempel
ikke dra ungdommer med dårlig immunsystem
ned i en kjeller full av bakterier og mugg
og gud vet hva annet, som vi ikke har lov til å være i uansett.
Det er ganske åpenbart.
Hvem er du sint på, Sandra?
-For jeg tror ikke det er meg. -Og hvorfor er det en fornærmelse?
Hva er galt med ting som er sorthvite?
Favorittfilmene mine i hele verden
er de gamle detektivfilmene i svarthvitt.
Jeg er kanskje litt gammeldags,
men jeg er ikke som Anya sa,
det som blir sagt, det er ikke meg.
Og det er…
Det er bedritent at de fortsetter å si det.
Ok.
Jeg skjønner.
Hva var det?
Jeg vet ikke.
Jeg er stolt av at hun sa "bedritent".
Herregud.
Du ser så kjekk ut.
Dere må være hjemme før midnatt.
Spar plass til Den hellige ånd.
Ja, inviter Den hellige ånd til å bli med.
Vi ses senere.
Jeg håper ikke det.
Det er skoleballet.
Du burde være opptatt med…
Klining.
-Håper han får det gøy. -Det gjør han ikke.
Ikke litt engang.
Han må nå høre på tusen smålige samtaler
og timevis med dveling og gråting i trappen.
De vil nok krone ham ballets konge av medlidenhet.
Hvorfor kalles det "necking"?
Av alle områdene involvert
er ikke halsen topp fem engang.
Ta det rolig. Ikke tenk for mye.
Går det bra?
Ja.
Det er bare…
Da jeg sminket ham, tenkte jeg på…
Alle tingene vi blir fratatt.
Før alt blir tatt, mener jeg.
Og at det kreves innsats for å se ut som oss selv.
Eller hvordan vi ser oss selv, i det minste.
Du var flink.
Og han ser flott ut.
Og jeg tror han vil kose seg.
-Ikke bry deg om hva Spence sier. -Ja, jeg antar det.
Jeg vet ikke.
Vet du hva jeg savner?
Håret mitt.
Jeg savner det veldig.
Beklager at det ble så sent.
Klinisk koordinator kom på besøk.
Høyrearmen har bra blodårer, husker du?
Ok.
Venstrearmen, da.
Hun grillet meg om OSHA-standarder.
Det tok en evighet å gå gjennom det.
Ikke tenk på det.
Jeg så faren din på vei opp i går.
Lenge siden jeg har sett ham.
-Han er en grei fyr. -Takk.
Det er ikke min sak,
og du kan be meg holde kjeft hvis jeg går over streken, men…
…selv greie folk kan ta feil.
-Unnskyld? -Foreldrene mine er greie.
Da jeg kom ut av skapet, gikk de av hengslene.
Faren min klikket.
Moren min var litt bedre.
Hvis jeg viser deg noe, lover du å ikke gjøre noe nummer ut av det?
Ja, selvsagt.
Hva skjer?
-Ok, medisinene… -Fungerer ikke lenger.
De utvikler bedre antiretrovirale medisiner,
blandinger som varer og holder følge med dette.
-Hvor langt unna? -Jeg vet ikke.
-Et år, kanskje to. -Faen.
Jeg har kjent folk som har hatt det mye verre enn deg, som holdt ut mye lenger.
Det går bra.
Spence.
Hallo?
Hallo.
Spence, hør her.
Det er noen i hvileavdelingen.
-Hva? -Det er noen der inne, og døren er låst.
-De rommene er aldri låst. -Den er låst.
Ok.
Den var låst.
Den var det.
Jeg kommer straks.
Bare bruk toalettet i gangen.
Tøff kveld?
Har hatt det bedre.
Får du ikke noe mot kvalme?
Jo, men bivirkningene er kvalme.
Jeg har noen foreldreløse morfinpiller hvis du…
Foreldreløse morfinpiller.
Utrolig at det tok så lang tid før jeg kom på "orfin".
Jeg har litt orfin, hvis du vil ha.
Det går bra.
-Du ser flott ut. -Det går bra.
Og du bør passe deg, Anya.
Jeg vet det.
Så gode ordspill tiltrekker uønsket oppmerksomhet.
Lorne Michaels vil finne meg.
De gir ut piller hver dag med stor nøyaktighet.
Det er kanskje ikke trygt å ta flere eller færre.
Takk, men om jeg ønsket en downer, hadde jeg stjålet noen…
Faen. Morfin er en downer. Spøken er ødelagt.
Sånn ja.
-Faen. -Hva i helvete, Anya?
Hva er greia med skjorta?
Vår fryktløse kriger dro på skoleballet, husker du?
Hvordan gikk det?
-Jeg var veldig modig. -Så modig.
-Ja, veldig modig. -Veldig modig.
-Så modig. -Så modig.
Alle sa det.
Sa noen at bestemoren døde av kreft?
Det er alltid en stor takk.
Jeg ble sammenlignet med noen besteforeldre,
en onkel og en hund.
Så ble jeg ballets konge.
Går det bra, kompis?
Ja.
Til de før
og til de som kommer etter, til oss nå
og til de som er borte.
Til de før
og til de som kommer etter,
til oss nå og til de som er borte.
Sett eller usett, her, men ikke her.
-Jeg har én. -Noen andre?
Jeg kunne klart meg uten engleporno i kveld.
Det er ikke det. Det er noe annet. Det er…
En detektivhistorie.
Gammeldags, med drap, svik.
Kanskje et spøkelse.
Den heter,
"Gi meg et kyss".
Er det greit, Spence?
Gjør som du vil.
Det begynner en stormfull natt.
Lørdag 11. april.
To døde, én savnet, og én pågrepet.
En båttur som gikk dårlig.
En brent hytte og noen forkullede levninger.
Det regnet katter, hunder og resten av dyrebutikken utenfor,
som om Gud selv hadde tilkalt stormen for å vaske bort blodet.
Alice Palmer.
Detektiv Fisher.
L. FISHER DETEKTIV
Vil du ha noe før vi begynner?
-Vann? En flaske brus? -Nei takk.
Spesiell vane. En nervøs én?
En sunn én. Fra faren min. Du kjenner ham, selvsagt.
Er dette vennene dine?
Eller
var de vennene dine?
To døde, én savnet, og du er her med meg, ikke sant?
Hvor skal jeg begynne?
Vi pleier å begynne med "den dagen", hvis det hjelper.
Det begynte fredag morgen i klasserommet.
Det var som en vanlig dag.
Det var Sharon, barndomsvenninnen min.
Kirk Donner,
ekskjæresten min.
Patty,
overklassedronningen.
Og gutten blikket hennes brenner gjennom, Jake Retton.
Min beste venn.
Det begynte med Jakes dagbok.
Hva skrev han om?
Noe han og Kirk hadde gjort
i all hemmelighet.
Hva i helvete driver du med?
Jeg er ganske sikker på at du ikke gjør det du tror.
Spesielt etter i morges.
Jeg lover, Spence, jeg har en god grunn.
Bestevennen din og eksen din, det må gjøre vondt.
Det svir litt. Jeg var jo bra nok for ham.
Jeg ville aldri vært nok,
så det hjelper jo litt, ikke sant?
Men jeg kan se for meg at noen tar det personlig.
Uansett, dagboken tente lunten.
Den simple sannheten.
En dagbok som kan velte Kirks ti år gamle rolle som fotballkonge.
En landmine i blått blekk som bare venter på en fot.
Jake Retton til viserektors kontor.
Så du skoleavisen i morges?
-Tok en titt. -Den nevner den nye gymsalen,
anmelder vårmusikalen, og så har den dette,
"Doping på banen, det ulovlige dopet som driver utøverne våre" av Jake Retton.
-Forklar hvorfor du publiserte det. -Det gjorde jeg ikke.
Redaktøren publiserte det.
-Du lurte det inn. -Hva med en advarsel?
-Hva om jeg utviser deg? -Hva om jeg skriver om en viserektorskurk
som mangler ryggrad?
Heller det enn å være en målskive.
For der fotballdraktene har tall, har du en målskive.
Trekk artikkelen, ellers mister du lisensen, notatblokken og du sparkes.
JASON HYDE VISEREKTOR
Du burde være smart nok til å gjenkjenne en venn.
Vis meg en venn, så gir jeg beskjed.
Smart, ikke sant?
Viserektoren hadde kun halvveis rett.
Jake hadde en målskive på ryggen,
men det hadde ikke hjulpet å trekke artikkelen.
Kniven hadde allerede truffet.
Begravd til skaftet mellom skulderbladene til bestevennen min.
Han visste det bare ikke.
Fingrene overlappet og leppene møttes. Det er hvem vi ser og hvem vi er.
Jeg kjente deg ikke før i dag.
Neste gang passerer vi hverandre og nikker stille,
et skjevt smil, kanskje noen ser et kjærlig hallo.
Vi vet at det er mer.
Ikke en hilsen, men en trang, et delt blikk,
et kort glimt som i enkle ord kan bety
"gi meg et kyss".
Kom igjen, folkens. Ikke les dette. Det er privat.
Uansett hvor perverst og utrolig detaljert det er.
Så heiajenta sto bak.
Jake trodde det,
men reportere skaper fiender som musikalstjerner skaper beundrere.
-Jake var intet unntak. -Høres ut som en farlig venn å ha.
Kanskje. Men Jake var verdt det.
Hvordan tok han det?
Dårlig.
Han hadde blitt krenket, han hadde blitt ydmyket, og han var sint.
Han var sint fordi han ble ikke angrepet for noe han gjorde.
Han ble angrepet for noe han var.
-Jeg har prøvd… -Jeg hørte
at han endte opp hos Sharon,
og han snakket bare litt, men sa veldig mye.
Og de fleste ordene var hevn.
Patty og Kirk. Patty hang det opp, Kirk nekter for det.
Det er perfekt knockout. Dødelige slag. Begge to.
Men så fikk han en idé.
Hvis de ville drepe ryktet hans, hvis de ønsket ham død,
kanskje han burde gi dem det.
Så la oss fullføre jobben.
Eller la dem tro at han hadde det.
La dem drepe meg.
Jeg sto for åstedet, selv om jeg ikke visste det.
Faren min var borte. Jeg bestakk kapteinen
til å holde én av mine berømte båtfester.
Det viser seg at alle er venner når man har en yacht.
Planen var enkel. Jake starter en krangel…
-Du eier ikke skam, Patty. -Hyggelig å se deg også, Jake.
Vil du ha en Zima?
…setter fokus på Patty og Kirk,
og skrur opp temperaturen til noen koker over.
-Kom, han trenger åpenbart… -Ikke bland deg, Kirk.
Det er vel det du er flinkest til? Å se den andre veien.
Vel, det og…
Å gå ned på kne.
Hva faen sa du?
Beklager, men jeg startet det ikke.
Det gjorde hun.
-Ta det tilbake. -Du begynner visst å bli sint.
Klar for runde to?
Jake faller over bord og kommer ikke opp igjen.
Ligger lavt hele helgen mens Patty og Kirk er bekymret
for at de drepte ham.
Så kommer Jake på skolen mandag morgen.
Helvete.
Det er ganske ondskapsfullt.
Faen, Sandra. Tenk at du hadde det i deg.
Skikkelig ondsinnet.
Så når gikk ting galt?
Det begynte greit.
Sharon måtte bare gjemme dykkerutstyr ved baugen for Jake
til når han falt i vannet.
Så dro han til hytta til Sharon for å vente.
Hun hadde gjemt en nøkkel.
Letingen fortsetter etter tragedien utenfor kysten i dag,
der den lokale eleven Jake Retton trolig druknet
etter å ha falt over bord.
Drit og dra, rasshøl.
Tragedien forverret seg minutter senere, da Kirk Donner druknet
etter å ha hoppet etter vennen sin.
Han hoppet bare etter ham.
Men da han ikke kom opp igjen, gjorde jeg det eneste jeg kunne tenke på.
Jeg…
Jeg hoppet også, men…
Jeg fant ham ikke noe sted.
Jeg fant ham ikke.
Jeg fant ham ikke noe sted.
Så fløt liket opp, og det var
det verste jeg har sett.
Kirk!
Kirk var død.
Sharon var utrøstelig.
Hun hadde alltid elsket Kirk.
En del av henne tenkte nok
at hun kunne ordne opp i dette rotet.
Men nå fløt det i bukten
sammen med fantasifremtiden hennes.
Så begynte hun å snakke og fortalte meg alt.
At Jake bare lot som, at hun hadde hjulpet ham,
at ingen skulle bli skadet.
Så jeg antar at Sharon dro til foreldrenes hytte, som de ble enige om.
Men hun dro dit for å drepe Jake, ikke hjelpe ham.
Drepe Jake for det som skjedde med Kirk.
Og om hun er savnet, antar jeg at hun tente på
for å ødelegge bevisene.
Jeg må innrømme at det gir mening.
En trist historie.
Du har visst mistet tre venner i dag.
To på likhuset, én på rømmen.
-Kan jeg gå? -Det kunne du fra starten.
-Dette er ikke… -Obligatorisk.
Jeg vet det.
Det er ingen godhet her, detektiv.
Jeg burde ikke ha kommet.
Hei der.
Overrasket over å se meg?
Trodde du jeg druknet, ble skutt eller brant opp?
Dødsfallet mitt er en overdrivelse.
-Jake, jeg er så glad du er ok. -Av med masken.
Vi har kjent hverandre for lenge.
Hvordan visste du det?
Jeg har våpenet. Jeg stiller spørsmålene.
Rart at det er første spørsmål,
og ikke hvordan jeg unnslapp brannen du startet.
Du har vel på deg svaret.
Skarp som alltid.
Du trenger mer enn vittige svar for å unnslippe.
Du slipper meg løs. Vi er bare ikke der ennå.
Du skremte meg da du kikket inn vinduet på politistasjonen.
Jeg har mer til deg.
Jeg sier det jeg vet, så dekker du resten.
-Gjør jeg det? -Det bør du.
Jeg var i hytta…
Jeg fant dem ikke.
Sharon kom og fortalte hva som skjedde med Kirk.
Han er død, Jake.
Jeg vet ikke hva som skjedde.
Han hoppet i vannet, Alice hoppet etter ham, og han bare…
Vi må fortelle sannheten. Fortelle alle at du er ok.
Jeg vet ikke hvordan jeg kan dra tilbake. Tror du vi kan det?
Legge pomaden tilbake i boksen etter…
Jeg tror det aldri er for sent.
Jeg tror vi alle gjør feil, og til slutt…
Sharon.
Du skjøt henne, tente på
og skulle skyte meg om jeg flyktet.
Ladet og klar. Ventet i nesten fem minutter.
Jeg sjekket Sharon.
Hun var død.
Men jeg rakk ikke å sørge.
Jeg fylte badekaret og brukte dykkerutstyret,
ventet helt til det ikke gikk mer.
Så gikk jeg ut i flammene.
Jeg gikk gjennom ild i går kveld, engel.
Men tennene dine,
de sa liket tilhørte deg.
Jeg snek meg inn på tannlegekontoret til faren din og byttet papirer.
Ville kjøpe meg akkurat nok tid til å løse saken.
Og har du sett, her er vi.
Det er kun én person Sharon ville stolt nok på
til å fortelle om planen vår. Deg.
Det er deg, engel.
Og…
Jeg fant denne ved treet der skuddet kom fra.
Nervøs vane.
Nei.
En skyldig én.
Uansett hvor mange gjester
som dukket opp på båtfestene,
har jeg kun hatt to ekte venner.
Sharon og deg.
Hvorfor gjorde du det?
Hvorfor jeg skjøt Sharon?
Hvorfor jeg satte fyr på hytta?
Hvorfor jeg drepte Kirk og kopierte dagboken din?
Du visste ikke om de to siste, gjorde du vel?
Jeg kan si at det var Kirk. Jeg visste at dere møttes.
Kirk, eksen min og bestevennen min.
-Det svir… -Så det var det.
-Du var sjalu. -Det kan det være.
Jeg hoppet etter ham og slo ham ut.
Greia med å være under vann
er at styrke ikke har noe å si.
Kun hvor lenge du kan holde pusten.
Jeg drepte ham av samme grunn som hvorfor jeg delte dagboken,
for å splitte dere.
Han ødela meg.
Ga meg noe.
Noe jeg alltid vil ha.
Slipp meg løs, la meg vise deg.
Ikke noe tull.
Kors på halsen.
Det er greia. Ingen ser nøye etter.
Ikke på lille, beskjedne meg.
Sminken dekker det greit, men ikke perfekt.
Aldri perfekt.
Vent.
Et forkjølelsessår?
Herpes på munnen. Det er en stor greie.
Det er det. Det følger deg hele livet. Det er en kjønnssykdom, Kevin.
Jeg vet det, men…
Drepte hun ham fordi han ga henne herpes?
-Ja. -Ja.
Ja.
Det er min hemmelige skam.
Og det er greia med hemmeligheter.
Nysgjerrighet, møt katten.
Helvete. Se hva jeg gjorde.
Jeg beklager.
Jeg prøvde å sende deg til din skaper, men stemplet min egen konvolutt.
Er det ikke rart?
-Beklager. -Nei, dette er min sang.
Tekst og musikk av Alice Palmer.
Kun på grunn av urett jeg ikke husker lenger.
Nå, ved slutten…
Beklager jeg.
Jeg gjorde det fordi jeg er syk.
Sjalu, antar jeg.
Hvem andre angriper kjærligheten?
Du skjønner det, kjekken,
jeg er kun en engel som ser etter vinger, som alle andre i byen.
Og vinger…
Vinger…
Glem det, Jake. Det er en by full av drap.
Og om drømmer lages av dette,
vil jeg våkne.
Beklager, Jake.
Spre vingene mens du kan.
Elsk som om det ikke finnes en morgendag.
Og tilgi meg. Hvis du kan.
Jeg snakket for tidlig.
Jeg antar…
Englenes by.
Kanskje det er stoppet mitt.
Fy faen.
Beklager, folkens. Jeg innser nå…
At det ble engleporno mot slutten, ikke sant?
Aner ikke hva det er.
Det jeg prøver å si…
Spence, jeg beklager at folk behandlet deg sånn.
Det ville jeg aldri.
Ikke med vilje.
Men jeg er likevel en idiot av og til.
Og bare så det er sagt, Gud ville aldri behandlet deg sånn.
Det vet jeg. Så jeg beklager.
For min egen del, og på vegne av…
På vegne av alle som elsker Gud, for du kan ikke elske Gud og hate kjærlighet.
Du kan bare ikke det. Så på deres vegne er jeg lei for det.
Virkelig jævla lei for det.
Kan jeg klappe nå?
-Ja, du kan klappe nå. -Ok.
God natt, folkens.
God natt.
Stopp.
-Jeg kan ta det herfra. -Er du sikker?
Går det bra?
God natt, Spence.
Jeg vet bedre enn å krangle.
God natt, Anya.
Beklager det med ballet.
Jeg også.
Du fortjener bedre enn det.
Takk.
Det…
Ja, jeg ble litt mer såret enn jeg ville si.
Kom igjen.
Hva?
Faen.
Hva?
Deweys desimalklassifikasjon.
Nei.
Det kan ikke stemme.
Det burde ikke stemme, men…
Bare i tilfelle.
Tror du det?
Kanskje. Hvor i helvete er den?
Kategori 292.
Hvor faen er den?
Her er 200. Det er religion.
220, bibelstudier, 230, kristendom.
290, andre religioner, 292…
Klassiske religioner. Gamle grekere.
290, 292, 13…
Allerede borte.
Jeg er fortsatt her.
Anya, vi fant den. Du vil ikke tro det…
Herregud. Nei.
Tekst: Arnfinn Vassbø