‏- סדרה של NETFLIX -
‏אילונקה?
‏היי.
‏היי, אני מצטער. אני לא יודע…
‏לא, אני בסדר.
‏מה המקום הזה, לעזאזל?
‏לא עניתם לי.
‏מה עשיתם כאן למטה, ביחד?
‏אני צריך להתקשר לקת'רין? רק כדי…
‏אלוהים.
‏בחיי.
‏צפון, דרום, מזרח, מערב. ‏-אולי לא עכשיו.
‏צפון.
‏את יוצאת מהמעלית.
‏את עומדת בחלל חשוך בלי יציאות נראות לעין,
‏מלבד זו שבדיוק באת ממנה.
‏בוחנת חדר.
‏יש ציור על הרצפה.
‏בוחן ציור.
‏קירות צבועים ורצפה צבועה.
‏תסתכלו למעלה.
‏הפסיקו לפחד לרגע
‏כדי להעריך כמה קשה היה בוודאי לצייר את זה.
‏מישהו ישן כאן.
‏נראה יותר שגרו כאן למטה.
‏זה מזכיר לי את חדר השינה שלי בבית.
‏מה לעזאזל?
‏זה היה מקום מפגש.
‏חבר'ה.
‏- מועדון חצות -
‏מה לעזאזל? ‏-אין מצב, לעזאזל.
‏זו…
‏זו הרשימה של מועדון חצות.
‏שמות ושנים. כלומר, כל אלה…
‏כולם חברים.
‏ותראו כאן.
‏"זה מנציח את מועדון החצות ‏שהוקם ב־5 בינואר, 1969…"
‏אין מצב. ‏-אין מצב.
‏- ג'וליה ג'יין -
‏מועדון החצות הוקם על ידי ג'וליה ג'יין.
‏"לאלו שקדמו לנו, לאלה שיבואו אחרינו, ‏לחיינו עכשיו, ולאנשים שמעבר,
‏נראים או בלתי נראים. פה, אבל לא פה."
‏נראה שהשמועות על המרתף הסודי היו נכונות.
‏אבל חלק גדול מהדברים כאן ‏עתיק בהרבה משנות ה־60.
‏כן, ולא נראה לי ‏שהם צבעו את הקירות או שברו את המעלית.
‏אני חושב שהם ‏מצאו את המקום הזה בדיוק כמונו,
‏נפגשו כאן במשך זמן מה…
‏מעניין למה הם הפסיקו.
‏אנחנו צריכים ללכת.
‏מה?
‏זה…
‏חברי כת. נהדר.
‏מספיק לדבר, כולם.
‏זה הספיק לי.
‏היא צודקת.
‏עדיף לא לגעת במקומות כאלה.
‏אני מסכים.
‏יוצא מהחדר.
‏מחליף מכנסיים.
‏אני נשארת.
‏לעזאזל. גם אני.
‏כדאי לכם לבוא איתנו.
‏אתם יכולים ללכת.
‏בהתחלה, היו שמונה חברים. בדיוק כמו…
‏בדיוק כמונו.
‏נראה שג'וליה היא זו שרושמת את ההערות.
‏יש כמה פרטים.
‏אלה בטח הסיפורים שלהם.
‏"המבקרים, מכושפים, קריסטל הכוכבים."
‏והעמודים האחרים פשוט…
‏מה?
‏אני חשה קצת עייפות היום.
‏מישהו רוצה לספר מה הוא עשה אתמול בלילה?
‏טוב, אם אנשים לא מרגישים בנוח הבוקר,
‏הפגישות האלה לא חובה.
‏יש משהו שאני רוצה לחלוק.
‏סנדרה, כן.
‏אני חושבת שכולנו…
‏כולנו עדיין מתאבלים על טריסטן.
‏בכל פעם שמישהו פה נפטר, ‏אני מניחה שזה מזכיר לי את הזמן שיש לי.
‏ונראה לי שאנחנו…
‏או לפחות רבים מאיתנו, ‏אולי לא יודעים איך להתמודד עם זה,
‏ואולי נפנה לדברים שלא טובים לנו
‏אם לא ניזהר.
‏נחטט בדברים שצריך להשאיר בשקט.
‏תמשיכי לדבר על זה.
‏או אולי לא.
‏לפני שנלך לחפש את… ‏את מה שאנחנו מחפשים כדי להתמודד,
‏מה אם ננסה משהו שונה?
‏מה אם נכיל את הטוב?
‏כלומר, אמרתי בעבר שאני רוצה ‏להראות לכם את הכנסייה שלי.
‏כנסייה?
‏לאו דווקא המיסה, ‏יש לימודי תנ"ך או אירועים חברתיים.
‏בדרך כלל יש להם מוזיקה נהדרת…
‏סנדרה, לא היום.
‏אני חושבת שקצת אחווה וכמה תפילות
‏יעשו לנו טוב.
‏בשביל טריסטן, אתם יודעים?
‏בשביל טריסטן?
‏כן.
‏ולכולנו יש רגעים ‏בהם אנחנו מרגישים ריקים מבפנים.
‏ואם לא נאפשר לאלוהים ‏להיכנס לחללים הריקים האלה,
‏נשאיר מקום לכל מיני דברים אחרים,
‏דברים אפלים, אם לא ניזהר, אז עלינו…
‏חייבים לא לעשות את זה. ‏אנחנו חייבים לסרב לזה.
‏אנחנו צריכים…
‏להתמקד רק בטוב, להתכחש לרע.
‏ומי אומר מה טוב ומה רע?
‏אלוהים. ‏-באמת?
‏הוא פשוט אומר לך מה טוב ומה רע?
‏כן. ‏-שטויות.
‏עכשיו זו הזדמנות טובה להזכיר לכולם
‏שזה בסדר להפגין רגשות, אבל נסו לדבר בכבוד.
‏בכבוד?
‏סליחה, אבל אם את רוצה שיכבדו אותך, ‏את צריכה להפגין כבוד קודם.
‏אני לא רואה איך אני מתנהגת בחוסר כבוד.
‏אניה אמרה את זה הכי טוב. ‏העולם לא שחור ולבן, סנדרה.
‏זה לא כזה פשוט, לעזאזל. ‏נכון או לא נכון, טוב או רע.
‏אני מבטיחה, בלי לזלזל. ‏אני רק חולקת את האמונה שלי.
‏האמונה שלך עלתה לי בקהילה שלי!
‏האמונה שלך הורסת משפחות!
‏הם התכחשו לי, לעזאזל.
‏אימא שלי לא מוכנה ‏לדבר איתי יותר בגלל ה"אמונה" שלה.
‏אמונתך, סנדרה, אלוהייך אמר שאני תועבה.
‏"לך לכנסייה." גדלתי בכנסייה והם…
‏אחד מאיתנו מת אתמול.
‏וזה לא…
‏לא הזדמנות לגייס.
‏האמונה שלך די ברורה. זין עליי, נכון?
‏לא. לכי תזדייני. זין על האלוהים שלך.
‏שיזדיינו כל האלים אם ככה הם חושבים.
‏בלי לזלזל.
‏ספנס… ‏-לעזאזל עם זה.
‏- ג'י. בי -
‏מה הסיכויים?
‏אילונקה, נכון?
‏זה שם שקשה לשכוח.
‏קודם, היית במעיין,
‏והיום את במרחק נגיעה מחלקת הפטל השחור.
‏את עושה סבבים.
‏חלקת הפטל השחור?
‏הפטלים פזורים בכל רחבי היער,
‏אבל שם נמצאת חלקה ענקית.
‏לא לאכול הפטל שמתחת למותן, נכון?
‏נכון.
‏לקחתי את זה איתי, למקרה שאתקל בך שוב.
‏אני מתה על אלה. "הומור טוב."
‏כן, אז את מכירה אותנו?
‏"בריאות הומור טוב." כן.
‏זאת החברה שלי. ‏-יש לי אותם.
‏כלומר, יש לי כמה כאלה.
‏החבילה הנטורופתית של הומור טוב.
‏היער מלא בפטל שחור, לימון, לבנדר,
‏קומפרי, יארו, בורדוק, שיננים.
‏הרבה מהחומרים שאני משתמשת בהם.
‏אנחנו קטנים.
‏אנחנו מוכרים בעיקר תוספים נגד לחץ
‏לחופשות תאגידיות וכל זה, אבל…
‏אני מאמינה שאנחנו מביאים לשינוי.
‏אני אוהבת את זה.
‏זה משהו שמעניין אותך, טיפולים נטורופתיים?
‏כן.
‏מאוד, כן.
‏בסדר, אז אביא לך עוד.
‏מה את עושה כאן?
‏אני מסתכלת על כמה מהגילופים האלה.
‏יש כאן עוד שלושה כאלה.
‏מה דעתך עליהם?
‏טוב, למען האמת,
‏אני חושבת שהם נעשו ‏על ידי קבוצה שגרה פה פעם
‏לפני הרבה זמן.
‏שמעת פעם על פראגון?
‏הם היו… טוב, גם הם היו קבוצת בריאות
‏עם קצת יותר ענייני כת, אני מניחה.
‏טוב, אני לא מבינה בכתות.
‏אבל אני מבינה בתה. ‏הינה, תני לי את הדף הזה.
‏הינה המספר שלי.
‏תתקשרי אליי כשאת ‏או כל אחד אחר מברייטקליף יזדקק למשהו.
‏ותקשיבי…
‏אל תאמיני להם סתם ככה.
‏אני יודעת שסטנטון היא רופאה טובה,
‏אבל רופאים כאלו נוטים להתעלם ‏מכוח הריפוי של הטבע.
‏שמעתי שיש לכם שם ספרייה גדולה.
‏אחת הגדולות במחוז.
‏זה נכון? ‏-זה נכון.
‏תעשי לעצמך טובה ותקראי.
‏כמו בכל הספריות, ‏אני מנחשת שאת יודעת להשתמש בשיטה העשרונית.
‏בחורה חכמה כמוך.
‏מדור 600 הוא רפואה, 615 הוא טיפול רפואי,
‏ו־619 זה רפואה ניסיונית.
‏אלא אם היא העלימה אותם.
‏סטנטון יודעת?
‏שגנבת לה את הפטלים.
‏לא, מותק, זאת לא הקרקע שלה.
‏היא שלי.
‏הגבול של ברייטקליף נמצא שם.
‏ממש מעבר לשם.
‏ראיתי אותך על המסכים.
‏תיארתי לעצמי שהגעת לפה במקרה.
‏אני כל כך מצטערת.
‏זה בסדר.
‏את מוזמנת מתי שתרצי. ותמיד.
‏שיהיה לך יום יפה, ילדה מבריקה.
‏תודה שאת עושה את זה.
‏ביקשתי מאניה, והיא צחקה לי ישר בפרצוף.
‏זה הגיוני.
‏תסתכל למעלה.
‏ביליתי את כל אחר הצהריים ‏בקבלת עירוי דם רק כדי להיות מוכן.
‏את חושבת שאני משוגע?
‏שאני הולך לדבר הזה?
‏אני מקנאת.
‏לא הלכתי לשלי.
‏הלוואי שהייתי הולכת במחשבה לאחור.
‏גם אני פספסתי את שלי.
‏הוא לא שלי. הוא של קת'רין. ‏זה כל מה שהיא מדברת עליו.
‏נשף סיום התיכון… מרגיש כמו שנים.
‏אתה תגיע עם גוף מלא בדם טרי
‏וכיס מלא במסכות פנים.
‏בכל מה שקשור למחוות, אתה ניצחת.
‏תעצום עיניים.
‏ואתה, ידידי, מוכן.
‏מה דעתך?
‏אני נראה כמו שלד ‏שנפל עם הפנים לתוך דלי של צבע.
‏וזה בהחלט שיפור.
‏תודה.
‏היכנס.
‏היי. היי, חבר'ה.
‏סליחה, אני רק…
‏למה אני מפריעה?
‏נשף.
‏זה נהדר.
‏חיפשתי את ספנס. ‏-לא ראיתי אותו כבר זמן מה.
‏כן, כשתראה אותו, תוכל להגיד לו…
‏תגיד לו שמה שהוא אמר לא היה בסדר.
‏אני לא יודע. הוא די עצבני.
‏הוא כועס? למה הוא כועס? ‏-אולי כדאי שתשאלי אותו?
‏כאילו, המפגש הקבוצתי לא הלך טוב. ‏-הוא כועס.
‏הוא.
‏הטיפול הקבוצתי לא הלך טוב ‏כי היא השאירה אותנו ערים כל הלילה
‏וגרמה לנו להסיג גבול ‏במקום שאסור היה לנו להיות בו.
‏היי. ‏-אז אני הייתי היחידה
‏עם מספיק אנרגיה כדי לדבר.
‏והיה לי האומץ לומר בסך הכול ‏"כנסייה זה טוב",
‏והוא פשוט התפוצץ כמו רימון והוא כועס עליי.
‏אני לא הבעיה. ואני לא רק שחור ולבן.
‏לא אמרתי שכן.
‏יש דברים שהם שחור ולבן, כמו,
‏לא לגרור חבורת ילדים עם בעיות חיסוניות
‏לתוך מרתף מלא חיידקים ועובש,
‏ואלוהים יודע מה עוד. ‏אה, כן, אנחנו ממילא לא מורשים להיות פה.
‏זה די ברור.
‏על מי את כועסת, סנדרה?
‏כי נראה לי שזו לא אני. ‏-ולמה זה עלבון?
‏מה רע בדברים שהם שחור ולבן?
‏כלומר, הסרטים האהובים עליי
‏הם סרטי בילוש ישנים, והם בשחור ולבן.
‏אני אולי מיושנת במקצת,
‏אבל אני לא כמו שאניה אמרה,
‏או מה שספנס אמר, זו לא אני.
‏וזה ממש…
‏זה ממש מחורבן שהם ממשיכים להגיד את זה.
‏בסדר.
‏הבנתי.
‏מה זה היה?
‏אני לא יודע.
‏אני בעיקר גאה בכך שהיא אמרה "מחורבן".
‏אוי, אלוהים.
‏אתה נראה כל כך נאה.
‏תגיעו הביתה לפני חצות.
‏תשאירו מקום לרוח הקודש.
‏כן, תזמינו את רוח הקודש להצטרף.
‏נתראה אחר כך.
‏אלוהים, אני מקווה שלא.
‏זה נשף הסיום.
‏אתה אמור להיות שקוע עד הצוואר ב…
‏צוואר.
‏אני מקווה שיהיה לו כיף. ‏-לא יהיה לו.
‏אפילו לא קצת.
‏הוא הסכים להצטרף לאלף שיחות קטנוניות
‏ושעות על גבי שעות ‏של התמהמהות ובכי על המדרגות.
‏רוב הסיכויים שהם יכתירו אותו ‏למלך הנשף מתוך רחמים.
‏אני לא מבינה למה הצוואר.
‏כאילו, מכל האזורים המעורבים…
‏הצוואר לא נכנס אפילו לחמשת הראשונים.
‏תישאר רגוע. אל תחשוב על זה יותר מדי.
‏את בסדר?
‏כן.
‏לא, פשוט…
‏אני לא יודעת, האיפור שלו גרם לי לחשוב על
‏כל הדברים שזה לוקח מאיתנו.
‏לפני שזה ייקח ממני הכול.
‏ואיך שזה דורש מאמץ אמיתי ‏כדי להיראות כמו עצמנו.
‏או איך שאנחנו רואים את עצמנו.
‏עשית עבודה נהדרת.
‏והוא נראה נהדר.
‏ואני חושבת שהוא ייהנה.
‏אל תדאגי ממה שספנס אומר. ‏-כן, אני מניחה.
‏אני לא יודעת.
‏יודעת למה אני מתגעגעת?
‏לשיער שלי.
‏אני מתגעגעת אליו מאוד.
‏אני מצטער שאני עושה את זה בשעה הזו.
‏המתאם הקליני הגיע לביקור באתר.
‏אה, יד ימין ראשונה, זוכר?
‏בסדר.
‏יד שמאל, אם כך.
‏בכל מקרה, היא חקרה אותי ‏על הסטנדרטים של משרד הבריאות.
‏לקח לי נצח להסביר לה הכול.
‏אל תדאג.
‏ראיתי את אבא שלך אתמול בדרך למעלה.
‏פספסתי אותו בפעמים האחרונות.
‏הוא בחור נחמד. ‏-תודה.
‏זה לא ענייני, ואתה יודע,
‏אתה יכול להגיד לי לשתוק אם אני מגזים, אבל…
‏אפילו אנשים נחמדים יכולים לטעות.
‏סליחה? ‏-ההורים שלי נחמדים.
‏כשיצאתי מהארון, הם התחרפנו.
‏אבא שלי כמעט חטף שבץ.
‏אמי התנהגה קצת יותר טוב.
‏אם אראה לך משהו, תבטיח לא לעשות מזה עניין?
‏כן, כמובן.
‏מה קורה?
‏אוקיי, אז התרופות… ‏-הן כבר לא עובדות.
‏מפתחים תרופות אנטי־רטרו־ויראליות ‏טובות יותר,
‏קוקטיילים ארוכי טווח ‏טובים יותר שימשיכו להשתפר.
‏מתי? ‏-אני לא יודע.
‏שנה, אולי שנתיים. ‏-טוב, לעזאזל.
‏אני מכיר אנשים במצב הרבה יותר ‏גרוע ממך ששרדו הרבה יותר זמן מזה.
‏זה בסדר.
‏ספנס.
‏שלום?
‏שלום.
‏ספנס, תקשיב.
‏מישהו נמצא בחדר ההתאוששות.
‏מה? ‏-יש שם מישהו והדלת נעולה.
‏החדרים האלה לעולם לא נעולים. ‏-זה נעול.
‏בסדר.
‏זה היה נעול.
‏זה היה.
‏אצא בעוד רגע.
‏תשתמשי בשירותים במסדרון.
‏לילה קשה?
‏היו לי טובים יותר.
‏אין לך תרופות נגד בחילה?
‏יש, אבל תופעות הלוואי כוללות בחילה.
‏יש לי כדורי מורפיום יתומים אם את…
‏כדורי מורפיום יתומים.
‏אני לא מאמינה שלקח לי כל כך הרבה זמן ‏לחשוב על יתו־מורפיום.
‏יש לי קצת יתו־מורפיום אם את רוצה.
‏אני בסדר.
‏את נראית נהדר. ‏-אני בסדר.
‏את צריכה להיזהר, אניה.
‏אני יודעת.
‏אני עלולה למשוך תשומת לב בלתי רצויה.
‏לורן מייקלס ירדוף אחריי.
‏מחלקים גלולות כל יום ‏עם הרבה פרטים ספציפיים.
‏זה עשוי להיות מסוכן אם תיקחי יותר או פחות.
‏תודה, אבל לו רציתי מדכא, הייתי גונבת…
‏לעזאזל. מורפיום באמת מדכא. ‏אוי, הבדיחה נהרסה.
‏הינה.
‏לעזאזל. ‏-לעזאזל, אניה.
‏מה הקטע עם החולצה המהודרת?
‏הלוחם הנועז שלנו הלך לנשף, זוכרת?
‏איך הלך?
‏הייתי מאוד אמיץ. ‏-כל כך אמיץ.
‏כן, אמיץ מאוד. ‏-אמיץ מאוד.
‏כל כך אמיץ. ‏-כל כך אמיץ.
‏כולם אמרו את זה.
‏מישהו סיפר לך שסבתא שלו מתה מסרטן?
‏זה תמיד מצדיק תודה גדולה ושמנה.
‏הושוויתי לכמה סבים,
‏לדוד ולכלב…
‏ואז הכריזו עליי כמלך הנשף.
‏אתה בסדר, חבר?
‏בסדר.
‏לאלו שקדמו לנו.
‏לאלה שיבואו אחרינו. לחיינו עכשיו.
‏ולאנשים שמעבר.
‏לאלו שקדמו לנו.
‏לאלה שיבואו אחרינו.
‏לחיינו עכשיו. ולאנשים שמעבר.
‏נראים או בלתי נראים. פה, אבל לא פה.
‏יש לי אחד. ‏-עוד מישהו
‏אני יכול לוותר על הפורנו של המלאכים הערב.
‏זה לא העניין. זה משהו אחר.
‏זה סיפור בלשים.
‏כמו פעם, אתם יודעים, עם רצח, בגידה.
‏אולי אפילו רוח רפאים.
‏הוא נקרא,
‏"תן לי נשיקה."
‏זה בסדר, ספנס?
‏תעשי מה שבא לך.
‏זה מתחיל בלילה סוער.
‏יום שבת, ה־11 באפריל.
‏שני מתים, אחד נעדר ואחד בקופסה.
‏שיט שהשתבש.
‏בקתה שרופה וכמה שרידים חרוכים.
‏גשם של חתולים, כלבים ושאר חנות החיות בחוץ.
‏כאילו שאלוהים עצמו קרא לסופה ‏שתשטוף את הדם.
‏אליס פאלמר.
‏הבלשית פישר.
‏- ל. פישר בלשית -
‏אפשר להביא לך משהו לפני שנתחיל?
‏מים? בקבוק סודה? ‏-לא, תודה.
‏הרגל מסקרן. הוא מלחץ?
‏הוא בריא. קיבלתי אותו מאבי. ‏את מכירה אותו, מן הסתם.
‏אלה החברים שלך?
‏או ליתר דיוק,
‏הם היו חברים שלך?
‏יש לי שני מתים, אחד נעדר, ‏ואת כאן איתי, נכון?
‏אני לא יודעת איפה להתחיל.
‏אנחנו בדרך כלל מתחילים ב"ביום ה…" ‏אם זה עוזר במשהו.
‏זה למעשה התחיל ביום שישי בבוקר בשעת חינוך.
‏זה היה כמו כל יום רגיל.
‏שרון הייתה שם, החברה שלי מהילדות.
‏קירק דונר,
‏החבר שלי לשעבר.
‏פאטי,
‏מלכת המעמד העליון.
‏והבחור שהמבט שלה בוהה בו, ג'ייק רטון.
‏החבר הכי טוב שלי.
‏הכול התחיל עם היומן של ג'ייק.
‏על מה הוא כתב?
‏משהו שהוא וקירק עשו,
‏בחשאי.
‏מה את חושבת שאת עושה, לעזאזל?
‏כי אני די בטוח שאת לא עושה ‏את מה שאת חושבת שאת עושה.
‏במיוחד אחרי מה שהיה הבוקר.
‏ספנס, אני מבטיחה לך שיש לי סיבה טובה מאוד.
‏החבר הכי טוב שלך והאקס שלך… זה בטח כואב.
‏זה קצת צורב. ‏זה לא שאני לא הייתי מספיקה בשבילו.
‏לעולם לא אהיה מה שהוא צריך,
‏אז זה מרכך קצת את המכה, נכון?
‏בכל זאת, יש כאלו שייקחו את זה באופן אישי.
‏בכל מקרה, היומן הזה ‏היה מה שהתחיל את השריפה.
‏פיסת האמת הזאת.
‏יומן יקר שיכול להפיל ‏את כהונתו של קירק כמלך המגרש.
‏מוקש בדיו כחול שמחכה לכף רגל.
‏ג'ייק רטון, גש למשרד סגן המנהל.
‏ראית את עיתון ביה"ס הבוקר, מר רטון?
‏העפתי מבט. ‏-יש שם מאמר על חדר הכושר החדש,
‏ביקורת על מחזמר האביב ואז זה,
‏"סימום במגרש, הסמים הבלתי חוקיים שמניעים ‏את הספורטאים שלנו", מאת ג'ייק רטון.
‏תסביר לי למה פרסמת את זה. ‏-לא פרסמתי אותו.
‏כתבתי אותו, העורך פרסם אותו.
‏הגנבת אותו פנימה. אל תכחיש. ‏-נניח שתשחרר אותי עם אזהרה.
‏נניח שאשעה אותך. ‏-נניח שאכתוב כתבה על סגן נשיא מושחת
‏עם חוט משיכה של צעצוע במקום עמוד שדרה.
‏עדיף למשוך בחוט מאשר במטרה.
‏כי אם על תלבושות הפוטבול האלה יש מספרים, ‏עליך יש מטרה.
‏תוריד את הסיפור, או שזה התג שלך, ‏הפנקס שלך, ואתה תעוף מהעיתון.
‏- ג'ייסון הייד ‏סגן מנהל -
‏לעזאזל, רטון, עם השכל שלך, ‏אתה לא יכול לזהות חבר כשאתה רואה אחד?
‏תראה לי חבר ואני אודיע לך.
‏חכם, נכון?
‏מסתבר שסגן הנשיא צדק רק למחצה.
‏לג'ייק הייתה מטרה על הגב, זה בטוח,
‏אבל הסרת הסיפור לא הייתה עוזרת לו.
‏הסכין כבר פגעה, אתם מבינים.
‏היא הייתה קבורה עד הקצה ‏בין השכמות של חברי הטוב ביותר.
‏הוא פשוט לא ידע את זה.
‏"אצבעותינו שלובות ושפתינו נגעו, ‏יש את איך שאנו נראים, ויש את מי שאנחנו.
‏לא הכרתי אותך, קירק, עד היום.
‏בפעם הבאה ‏שנחלוף זה על זה במסדרון ונהנהן בשקט,
‏חצי החיוך, שנראה כמו 'שלום' חביב.
‏אנחו יודעים שזה יותר מזה.
‏לא ברכת שלום אלא כאב, מבט משותף
‏שהופך במהרה למבט, ‏שאם נפרשו במילים יכול פשוט להגיד:
‏'תן לי נשיקה.'"
‏בחייכם, חבר'ה. אל תקראו את זה. זה פרטי.
‏לא משנה עד כמה זה סוטה ומפורט להפליא.
‏אז המעודדת פרסמה אותו.
‏ג'ייק חשב כך,
‏אבל כתבים יוצרים אויבים ‏כמו שמוזיקאים מבריקים יוצרים מעריצים.
‏ג'ייק לא היה יוצא דופן. ‏-נשמע כמו חבר מסוכן.
‏אולי. אבל ג'ייק היה שווה את זה.
‏איך הוא קיבל את זה?
‏רע.
‏נעשה לו עוול, הוא הושפל והוא כעס.
‏הוא כעס כי הוא לא הותקף ‏בעקבות משהו שהוא עשה.
‏הוא הותקף בעקבות משהו שהוא היה.
‏ניסיתי… ‏-לפי מה ששמעתי,
‏הוא הגיע לשרון,
‏והוא דיבר מעט, אבל אמר הרבה.
‏ורוב המילים היו נקמה.
‏פאטי וקירק. פאטי פרסמה את זה. קירק הכחיש.
‏ביצוע מושלם למהלומות קטלניות ‏אחת אחרי השנייה. שניהם ביחד.
‏אבל אז היה לו רעיון.
‏אם הם רצו להרוג את המוניטין שלו, ‏אם הם באמת רצו במותו,
‏אולי הוא צריך לתת להם את זה.
‏בואי נסיים את העבודה.
‏או לגרום להם לחשוב שזה קרה.
‏בואי נגרום להם להרוג אותי.
‏סיפקתי את הבמה, למרות שלא ידעתי זאת עדיין.
‏אבי לא היה בסביבה, ושיחדתי את הקפטן
‏כדי לערוך את אחת ממסיבות ‏הסירה המפורסמות שלי.
‏מסתבר שכולם חברים כשלבחורה יש יאכטה.
‏התוכנית הייתה פשוטה. ג'ייק מתחיל ריב…
‏את חסרת בושה, פאטי. ‏-טוב לראות גם אותך, ג'ייק.
‏רוצה זימה?
‏הוא ישים את פאטי וקירק במרכז,
‏ויגביר את החום עד שמישהו ירתח.
‏בחייך, פאטי, ברור שהוא צריך… ‏-אל תתערב, קירק.
‏בזה אתה הכי טוב, לא? אתה יודע, להעלים עין.
‏ובכן, זה ו…
‏לרדת על הברכיים.
‏מה לעזאזל אמרת עכשיו?
‏סליחה שאני חושף את הסודות שלך, ‏אבל לא התחלתי את זה.
‏היא התחילה את זה.
‏תחזור בך. ‏-וואו, אתה ממש מתחמם.
‏מוכן לסיבוב השני?
‏ג'ייק נופל למים ולא עולה.
‏הוא מסתתר במשך כל הסופ"ש ‏בזמן שפאטי וקירק מסתחררים ברוח,
‏במחשבה שהם הרגו אותו.
‏ואז ג'ייק נכנס לבית הספר ביום שני בבוקר.
‏לעזאזל.
‏זה די אכזרי.
‏לעזאזל, סנדרה, מי היה מאמין שיש בך את זה?
‏אכן אכזרי.
‏מתי העניינים השתבשו?
‏זה התחיל בסדר גמור.
‏שרון רק החביאה את ציוד הצלילה שלה ‏מתחת לחרטום בשביל ג'ייק,
‏למתי שהוא יפול למים.
‏ואז הוא הלך לבקתה של ההורים של שרון לחכות.
‏שם היא הסתירה מפתח.
‏החיפוש נמשך ‏אחרי הטרגדיה שהתרחשה היום ליד החוף
‏כשהתלמיד המקומי, ג'ייק רטון, טבע כנראה
‏לאחר שנפל מהסיפון.
‏תקפצו לי, זבלים.
‏דקות לאחר מכן, ‏האסון החמיר בקבות טביעתו של קירק דונר.
‏הוא טבע אחרי שצלל למים כדי להציל את חברו.
‏הוא פשוט קפץ אחריו.
‏אבל כשהוא לא עלה מייד, ‏עשיתי את הדבר היחיד שיכולתי לחשוב עליו.
‏אני…
‏גם אני צללתי, אבל…
‏לא מצאתי אותו בשום מקום.
‏לא מצאתי אותו.
‏לא מצאתי אותו בשום מקום.
‏ואז הגופה צפה וזה היה…
‏זה היה הדבר הכי נורא שראיתי בחיי.
‏קירק!
‏קירק מת.
‏שרון הייתה היסטרית.
‏היא תמיד אהבה את קירק.
‏אני חושבת שהיא חשבה
‏שהיא תהיה שם ‏כדי לאסוף את השברים אחרי הבלגן.
‏אבל עכשיו השברים האלה צפו במפרץ.
‏והחלום שלה לעתיד התפוגג.
‏ואז היא סיפרה הכול. היא סיפרה לי הכול.
‏איך שג'ייק העמיד פנים, איך שהיא עזרה לו,
‏שאף אחד לא היה אמור להיפגע.
‏אני מניחה ששרון הלכה לבקתה של ההורים שלה, ‏כמו שהם הסכימו.
‏אבל היא הלכה לשם כדי להרוג את ג'ייק, ‏לא כדי לעזור לו.
‏להרוג את ג'ייק בגלל מה שקרה לקירק.
‏ואם היא נעדרת, ‏אני יכולה להניח שהיא הציתה את השריפה
‏כדי להשמיד את הראיות.
‏חייבת להודות, זה הגיוני.
‏זה סיפור עצוב.
‏נראה שאיבדת שלושה חברים היום.
‏שניים בחדר המתים. אחת במנוסה.
‏אני חופשייה ללכת? ‏-תמיד היית.
‏שום דבר מזה לא… ‏-חובה.
‏אני יודעת.
‏אין כאן טוב לב, בלשית.
‏הלוואי שלא הייתי באה.
‏שלום, ילדה.
‏מופתעת לראות אותי?
‏חשבת שטבעתי, ירו בי, ‏או שרפו אותי בעודי בחיים?
‏הדיווחים על מותי היו מוגזמים.
‏ג'ייק, אני כל כך שמחה שאתה בסדר. ‏-תפטרי מהמסכות, מלאכית.
‏אנחנו מכירים יותר מדי זמן בשביל זה.
‏איך ידעת?
‏אני מחזיק בנשק, אז אני זה ששואל שאלות.
‏מוזר שזאת השאלה הראשונה שלך,
‏במקום לשאול איך ברחתי מהשריפה שאת התחלת.
‏אני מניחה שאתה לובש את התשובה.
‏חדה כתמיד.
‏את צריכה יותר מתשובות שנונות ‏כדי להשתחרר מהחבל.
‏אתה תשחרר אותי. פשוט עוד לא הגענו לשם.
‏הבהלת אותי מאוד ‏כשהצצת דרך החלון של תחנת המשטרה.
‏יש לי עוד בשבילך.
‏אגיד לך מה אני יודע, ותמלאי את החסר.
‏באמת? ‏-כדאי לך.
‏אז הייתי בבקתה…
‏לא מצאתי אותם בשום מקום.
‏שרון ניגשה לדלת כדי לספר לי מה קרה לקירק.
‏הוא מת, ג'ייק.
‏אני לא יודעת מה קרה.
‏הוא נכנס למים ‏ואליס נכנסה אחריו, והוא פשוט…
‏אנחנו חייבים להתוודות. ‏תגיד לכולם שאתה בסדר.
‏אבל אני לא יודע איך לחזור. ‏את חושבת שנוכל לעשות זאת?
‏להחזיר את המצב לקדמותו אחרי מה ש…
‏אני חושבת שאולי אף פעם לא מאוחר מדי.
‏אני חושבת שאולי כולנו טועים, ‏ובסופו של דבר…
‏שרון.
‏ירית בה ושרפת את הבקתה,
‏והיית מוכנה לירות בי אם אברח, נכון?
‏מוכנה לחלוטין. חיכיתי כמעט חמש דקות שלמות.
‏בדקתי מה שלום שרון.
‏היא הייתה מתה.
‏אבל השריפה לא נתנה לי זמן להתאבל.
‏מילאתי את האמבטיה במים ‏ותפסתי את מיכל הצלילה שלי,
‏חיכיתי ככל שיכולתי עד שלא יכולתי יותר.
‏ואז הסתכנתי בשריפה,
‏עברתי באש אתמול בלילה, מלאכית.
‏אבל צילומי השיניים…
‏הראו שהגופה שייכת לך.
‏התגנבתי למרפאת השיניים של אבא שלך ‏והחלפתי את הרישומים.
‏חשבתי להרוויח לעצמי זמן כדי לפענח את הפשע.
‏ותראי איזה פלא, הינה אנחנו.
‏יש רק אדם אחד בעולם ‏ששרון הייתה בוטחת בו מספיק
‏כדי לספר לו על התוכנית שלנו, וזאת את.
‏זאת את, מלאכית.
‏בנוסף,
‏מצאתי את זה ליד העץ שממנו נורתה הירייה.
‏הרגל מתוך לחץ.
‏לא.
‏הרגל מתוך אשמה.
‏אתה יודע, לא משנה כמה אורחים
‏היו במסיבות הסירה במשך השנים,
‏היו לי רק שני חברים אמיתיים.
‏שרון ואתה.
‏למה עשית את זה?
‏רוצה לדעת למה יריתי בשרון?
‏למה הצתתי את הבקתה?
‏למה הרגתי את קירק, וצילמתי את היומן שלך?
‏לא שמת לב לשניים האחרונים, נכון?
‏הייתי יכולה לומר שזה קירק. ‏ידעתי שאתה מתראה איתו בחשאי.
‏קירק, האקס שלי והחבר הכי טוב שלי.
‏בן אדם, זה כואב… ‏-אז זהו זה.
‏קינאת. ‏-אני יכולה לומר את זה.
‏כלומר, צללתי אחריו למים ותקפתי אותו.
‏העניין בלהיות מתחת למים
‏הוא שזה לא משנה אם אתה שחקן פוטבול או לא.
‏הדבר היחיד שחשוב ‏הוא אם אתה יכול לעצור את הנשימה.
‏הרגתי אותו מאותה סיבה שפרסמתי את היומן,
‏כדי להפריד ביניכם.
‏הוא הרס אותי, אתה יודע.
‏הוא נתן לי משהו.
‏משהו שתמיד יהיה שלי.
‏תשחרר את ידיי ואראה לך.
‏בלי שטויות.
‏אני נשבעת בחיי.
‏זה העניין. אף אחד לא מסתכל היטב.
‏אף אחד לא עוצר להסתכל עליי.
‏האיפור מכסה את זה היטב, אבל הוא לא מושלם.
‏זה אף פעם לא מושלם.
‏רגע.
‏פצע הרפס?
‏הרפס אוראלי. זה סיפור רציני.
‏באמת. זה לכל החיים. זו מחלת מין, קווין.
‏אני מודע לכך…
‏היא הרגה אותו כי הוא הדביק אותה בהרפס?
‏כן. ‏-כן.
‏כן.
‏זאת הבושה הסודית שלי.
‏זה העניין לגבי סודות, ילד.
‏הסקרנות הרגה את החתול!
‏לעזאזל, ילד. תראה מה עשיתי.
‏אני מצטער.
‏ניסיתי להרוג אותך ‏ועכשיו אני אוכלת את הדייסה שבישלתי.
‏נכון שזה משהו?
‏אני מצטער. ‏-לא, זה השיר שלי.
‏מילים ולחן מאת אליס פאלמר.
‏הכול בגלל איזה סכסוך מגעיל ‏שאני כבר לא זוכרת.
‏עכשיו, בסוף,
‏אני מצטערת.
‏עשיתי את זה כי אני חולה, אתה מבין?
‏מקנאה, אני מניחה.
‏מי עוד יתקוף את האהבה?
‏האמת היא, חתיך,
‏שאני רק מלאך ‏שמחפש כנפיים כמו כל אחד אחר בעיר.
‏וכנפיים…
‏כנפיים…
‏תשכח מזה, ג'ייק. זאת עיירת הרצח.
‏ואם זה החומר ממנו עשויים חלומות…
‏אז אני רוצה להתעורר.
‏אני מצטערת, ג'ייק.
‏תפרוש את הכנפיים האלה כל עוד אתה יכול.
‏תאהב כאילו שאין מחר.
‏אה, ותסלח לבחורה, בסדר? ‏אם זו לא טרחה גדולה מדי.
‏דיברתי מוקדם מדי.
‏אני מניחה.
‏עיר המלאכים.
‏אולי הגעתי לאן שהייתי צריכה אחרי הכול.
‏לעזאזל.
‏אני מצטערת, חבר'ה. אני מבינה עכשיו ש…
‏כן, זה הפך לפורנו מלאכים לקראת הסוף, נכון?
‏אין לי מושג למה אני עושה את זה.
‏אני מניחה שאני מנסה להגיד
‏שספנס, אני מצטערת שאנשים התייחסו אליך ככה.
‏לא הייתי עושה זאת.
‏לא בכוונה.
‏זה לא אומר שאני לא טיפשה לפעמים.
‏ולפרוטוקול, ‏אלוהים לעולם לא יתייחס אליך ככה.
‏אני יודעת את זה. אז אני מצטערת.
‏בשמי ובשם…
‏בשם כל מי שאוהב את אלוהים, ‏מפני שאי אפשר לאהוב את אלוהים ולשנוא אהבה.
‏פשוט אי אפשר. ולכן אני מתנצלת בשמם.
‏כאילו, אני באמת מצטערת, לעזאזל.
‏אני יכול למחוא כפיים עכשיו?
‏כן, אתה יכול למחוא כפיים. ‏-בסדר.
‏לילה טוב, חבר'ה.
‏לילה טוב.
‏עצור.
‏אני יכולה ללכת מכאן. ‏-את בטוחה?
‏את בטוחה שאת בסדר?
‏לילה טוב, ספנס.
‏אני יודע לא להתווכח איתך.
‏לילה טוב, אניה.
‏אני מצטערת על הנשף.
‏גם אני.
‏מגיע לך יותר מזה.
‏תודה.
‏זה…
‏כן, זה כאב קצת יותר ממה שרציתי לספר.
‏קדימה.
‏מה?
‏לעזאזל.
‏מה?
‏השיטה העשרונית.
‏לא.
‏זה לא ייתכן.
‏זה לא אמור להיות, אבל…
‏רק למקרה.
‏את חושבת?
‏אולי. איפה זה, לעזאזל?
‏מדור 292.
‏איפה זה, לעזאזל?
‏מאתיים, הינה. מאתיים זה דת.
‏תנ"ך, 220. 230, נצרות.
‏דתות אחרות, 290. 292…
‏דתות קלאסיות. יוונים קדומים.
‏290, 292, 13…
‏כבר הלכה.
‏אני עדיין כאן.
‏אניה, מצאנו את זה. את לא תאמיני…
‏אלוהים. לא!
‏תרגום כתוביות: רועי שרון