SERIÁL NETFLIX
Co tím chceš říct…
Ta tapeta…
a nábytek byl jiný.
Celá chodba.
Všechno bylo jiné.
Staré, jako…
Staré obrazy…
Starý nábytek…
nikde nebyla světla, jen svíčky.
Bylo to jako vrátit se v čase.
A tahle žena…
No, to je…
To je šílené.
Promiň, nazval jsi mě…
- šílenou? - Ne.
Ne, tebe ne. To není…
prostě to musí být šílené.
Že? Kvůli těm lékům, na kterých jsme. Kvůli nim vídáme různé věci.
Nejsi to jen ty. Stává se to nám všem.
Stává se ti to často, Kevine?
Díky Haldolu taky vídáš děsivé staré dámy?
To je jedno.
Jdu si lehnout.
PODLE DÍLA CHRISTOPHERA PIKEA
Ježíši.
Nebudíš se takhle vždycky, že ne?
Kdybys byla budík, praštila bych tě, abych mohla zas spát.
Měla jsem z toho šílené sny.
Ne, sny ne.
Můžeš se na něco podívat?
A musím?
Viděla jsi někdy tenhle symbol?
Viděla jsem ho v lese
a určitě i někde v domě.
Ne, je mi líto.
Nebo tohle? Říká ti to něco?
29213?
Myslím, že je mi to fuk.
Je to stará složka pacientky.
Tahle čísla používala při své arteterapii.
Panebože.
Já to věděla.
Je mi to fuk.
Fajn.
Promiň.
Prostě nemám den.
- Umím být trochu mrcha… - Ve všední dny?
Rodinný den.
Je to jako zoo, ale všechna zvířata umírají.
Pro mě je to úplně stejné jako každý jiný den.
Žádné doprovody.
A co ty?
Objevil se tvůj pěstoun?
Jo.
Mrzí mě to, Anyo.
Ale měla bys přijít.
Tim je dobrý chlap s velkým srdcem a rád by tě poznal.
- Řekla jsem mu o tobě. - To musela být zábava.
Řeklas mu, jaká jsem mrcha?
Je dobré to ventilovat.
Řekla jsem mu, že jsi ten nejtvrdší člověk, co znám.
Pane na nebesích, posvěť se jméno tvé…
Hledala jsem, co jsi chtěla.
Nemám toho moc,
ale našla jsem tohle.
Základna na Okinawě.
Kde jste se potkali?
Poznali jsme se poblíž základny.
A co ta, kterou jsem chtěla?
Ta poslední?
To je jeho poslední fotka.
Den před tím útokem.
Nevím, proč chceš tu fotku.
Máme spoustu lepších fotek tvého otce.
Tahle je…
Důležitá.
Včera večer jsem volal mámě.
Nebo vlastně dnes ráno v Indii.
Časový rozdíl je vždycky nepříjemný, ale nezněla moc dobře.
Teto Abir, slyšel jsem, že ten váš imigrační právník
by je příští měsíc mohl dostat zpátky?
Těžko říct.
Vědí, že čas hraje zásadní roli, že jo?
- Tak vědí to? - Ano.
U takovýchto případů deportací…chci říct,
nečekali, že tví rodiče
vůbec dostanou azyl,
zvlášť po tak dlouhé době.
Ale slíbili jsme jim oběma naši společnou fotku.
Tak pojď sem.
Ty taky, strejdo Dharme.
- Pojďte sem. No tak. - Dobře.
Hej.
- Vyfotím vás. - Děkuju.
Dobře.
Řekněte „sýr“.
Sýr.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ K NAROZENINÁM, SPENCI
Možná zkus něco napsat?
Mám něco napsat, protože tu není?
Ráno měla rýmu.
Říká se, že když jsi nemocný, není dobré chodit na návštěvy.
Vždycky, když jsou návštěvy, dostane rýmu.
No tak. Nejsem blbej. Jsou to její čtyřicátiny.
Je se svou kostelní skupinou.
Večer pro ni pořádají velkou oslavu.
Mohl bych jít.
Můžu jet s tebou a překvapit ji.
Víš…
nemyslím si, že by to dopadlo tak, jak bychom si my dva přáli.
Tvůj bratr bude běhat na dráze
stejně, jako kdysi ty,
jak to jen půjde.
- Chceš běhat? - Jasně, že chce.
To je super.
Myslel jsem, že chceš hrát ve školní hře.
Možná zvládne obojí.
Myslela jsem, že budeš nadšený.
Přebírá pochodeň. Je to tvůj odkaz.
O můj odkaz se neboj.
Já už si své zažil
a na střední bys měl dělat, co ty chceš.
Přinesu ještě kafe.
Jaké to je? Bez kofeinu?
Dneska už měla asi hodně káv, co?
Dlouhá noc.
Další dlouhá noc.
Už si vybrali téma maturiťáku.
Pařížská romantika.
Ano.
Bylo by skvělé, pokud to bude znamenat,
že vyzdobí tělocvičnu jako Louvre,
ale protože je znám, hádám, že to budou spíš
- vánoční světla, Eiffelovka. - vánoční světla, Eiffelovka.
Chci jen říct, že odkaz je důležitý.
Tvůj otec pošpinil jméno Carterů, a tys to napravil
- úplně sám… - Ilonko.
Pojď za námi.
Tohle je ta nová, o které jsem vám říkal.
Je moc chytrá. Dobrá studentka.
Ale hrozný lupič.
Jsem Ilonka. Ráda vás poznávám.
Tohle je moje máma, Samantha, můj bratr Morgan
a tohle je Katherine.
Kevin o vás tolik mluvil.
Kevin říkal, že jeho mladší bratr vypadá jako on.
A ty taky, Morgane.
A tvoje sestra je mnohem hezčí než…
Promiň, Keve, je jasné, že jsi vytáhl nejkratší slámku, co se týče…
Panečku.
Já jsem tak blbá.
Jsi evidentně Kevinova holka.
To nic. Napadlo by mě to stejné. Je přece rodinný den.
Jo, nechtěla jsem říct,
že vypadáš, že jsi příbuzná…
Ráda jsem vás poznala. Půjdu něco sníst.
- Nemusíš… - Dobře. Tak zatím.
Oh, ano.
Je to támhle.
- Ahoj, zlato. - Ahoj.
Promiň, že jdu pozdě.
Mluvil jsem s Anyou. Tvoje spolubydlící mě doprovodila.
Je vtipná. Už dlouho jsem se tak nezasmál.
Chci ti ukázat mé nejoblíbenější místo.
Chceš ho vidět?
Jasně, že chci. Jo.
Rád jsem si s tebou povídal.
Půjdeš s námi, že jo?
292,13
Ano.
Možná zeměpisná šířka nebo délka?
Zeměpisná délka jde jen do 180.
A šířka do 90.
Jsi v pořádku?
Protože si nejsem jistý.
Čas je tu zvláštní.
Měla jsem spolubydlící.
Byla přesvědčená, že hodiny běžely pomaleji uvnitř než venku.
Jednoho dne…
jsem viděla, jak vyběhla ven.
V jedné ruce měla náramkové hodinky. V lese měla budíky.
Bylo to divné.
Když vás něco trápí, někdy se do toho trochu zapletete.
Dá se to ale zvládnout.
Takže se nebojte.
A proč?
Protože se staráme jeden o druhého.
Dále.
Donáška.
Další medvěd.
Kruh se uzavřel. Jsme zpátky u medvědů.
Dej ho k ostatním.
Nemusíš se tu pořád schovávat na Rodinný den.
Ta druhá rodina dole je zábavná.
Určitě by tě rádi vytrhli ze snění.
- Jsem v pohodě. - Cos ještě dostala?
Spoustu luxusních mýdel.
Podle nich hádám, že je v Itálii.
Tyhle věci jí dávají do přívěsu, když začíná točit film.
Určitě jich dostala až příliš.
Chceš smradlavá mýdla?
Docela jo.
Hej. Je mi to líto.
Vím, že je to na hovno, ale…
Sice tu nemáš rodiče,
ale to neznamená, že nemáš rodinu.
Jste tu součástí rodiny,
ať si to uvědomuješ nebo ne.
Jsou nádherné. Dali ti je jen tak zadarmo?
Měl jsem být filmová hvězda.
Můžu si nechat citrón a levanduli?
Posluž si.
Víš, že můj praděda vynalezl tekuté mýdlo?
- Vážně? - Jo, v roce 1865.
Jako první používal palmový a olivový olej na tekuté mýdlo,
a dokonce vymyslel termín „Palmolive“…
ale někdo mu ten nápad ukradl.
Páni, to je úžasné.
To je fakt bezva. A nevěřím tomu ani slovo.
Panebože. Tak krásně voní.
Hej, Tris?
Jsi vzhůru?
Teď to začne být divné.
Je tu průlom s Freedom Jackem a Puppycorn.
Tristan?
Tristan.
Ahoj, Tris.
Myslela jsem, že se uzdravuje.
Chtěla jsem i vyzdobit její část pokoje, až se vrátí.
Odnesete to povlečení?
Chci říct, jestli je vyperete a později na nich budou spát jiní,
nebo je vyhodíte…
teď, když je pryč? Je nové?
Když jsme přišli na svět, nic jsme s sebou neměli.
A nemůžeme si nic vzít, ani když ho opustíme.
Ale tyhle polštáře…
Jsou dobré.
Jsou vážně dobré. Věděla, proč si je vybrat.
Víš…staří Egypťané
si vyřezávali kusy dřeva, na který si dali hlavu, když spali.
Vědělas to?
Ne, to jsem nevěděla.
Můžeš jít dál, jestli chceš.
Chápu. Lidi se těchto pokojů bojí.
„Lidé se bojí smrti,
dokonce víc než bolesti.
Je zvláštní, že se bojí smrti.
Protože jakmile přijde smrt,
veškerá bolest skončí.
Jo. Asi je to přítel.“
To řekl Jim Morrison.
Víš, kdo to je?
Vím.
Jo.
Táta miloval The Doors.
Miloval je.
Dále.
Ahoj.
Neřekl jsem dnes.
Omlouvám se za včerejšek.
- Vyznělo to špatně. - To nic.
Ne, já se omlouvám.
Snad jsem tvoji holku…neztrapnila.
Ne, přišlo jí to vtipné.
Myslela jsem, že se propadnu, když jsem jí nazvala tvou sestrou.
Prostě jsem…
To je v pohodě.
Prostě jsem netušila…
nevím, jak jsem mohla přeslechnout, že máš…
nebo mi to možná uniklo.
Tvoje rodina byla moc milá.
Jo.
Jsou skvělí.
Až na mámu.
Má problémy s pitím, a ještě horší věci.
Ale jsou skvělí.
Kromě toho, když se hádají, a i když se nehádají.
A kromě toho, když se baví o tomhle…
Kevinovi.
Jak to myslíš?
Myslím tím tohohle…
kluka, o kterém pořád mluví.
Dokonalý syn.
Dokonalý student. Dokonalý přítel.
Taky jsem býval po škole.
- Asi tucetkrát. - Jo.
Jo, jsi skutečná zrůda, Kevine.
Možná jsem.
Co jsi našla?
Myslím tvou kořist,
tvůj lup, tvůj ukradený majetek.
Složka.
„Julia Jayneová.
Dívka, která přežila. Záhadný zázrak z Brightcliffu.“
Co jsi zjistila? Něco zajímavého?
Možná.
Moc toho tady není a Stantonová toho moc nezmínila, ale…
Na Juliině arteterapii mě zaujalo pár věcí.
Třeba tohle.
Jasně.
A tohle už jsem určitě někde viděla, někde na zemi
a ještě někde jinde, ale přesně už si nevzpomínám kde.
A tohle číslo.
„292,13“?
- Co to je? - Nevím.
Celý život mám v sobě nějaký hlas,
který mě žene dopředu.
Pomáhal mi při zkouškách, dával mi nápady.
Pokaždé mě dobře navedl.
Tohle našeptávání.
Ale tady fakt nevím. Je to…
Něco ho přehlušuje, a já nevím proč.
Tenhle symbol, tahle čísla…
prostě to působí důležitě.
Ať už ty hlasy znamenají cokoliv,
co jsem tady, našeptávají mi velmi hlasitě.
Slyším věci.
Vidím věci.
Ty šeptající hlasy mi říkají, ať se na to podívám.
Prakticky na mě křičí.
To neznamená, že musíš poslouchat.
Jen říkám, že toho musíš hodně vstřebat.
A já to chápu. Chápu tu přitažlivost.
Něco jiného, na co se zaměřit.
Něco kromě…
Kromě čeho?
To je jedno.
Podívej…
opravdu ti přeju, ať najdeš to, co hledáš.
Možná tě pak ty hlasy nechají na pokoji.
To bylo všechno. Prostě zlomek vteřiny.
Zkontrolovala jsem povlečení. Bylo studené. Povlečení rovné, neporušené.
A nevím, jestli to byla jen moje představivost.
- Tak co si o tom myslíte? - Ne.
Rozumím ti, ale…
- Ne. - Ne. Myslím, že ne.
Já myslím, že jo.
Možná se jen ukázala, aby ti řekla, že je v pořádku.
A s pomocí všech svých schopností a energie
se rozhodla posadit se na chvilku na posteli?
Možná sešla na chviličku z nebe, aby řekla: „Ahoj. Jsem v pořádku.“
Nebe a peklo.
Svět je tak zkurveně barevný.
Proč ze všeho děláte tak černobílou záležitost?
- Anyo, no tak. - Promiň.
Hlasuješ ano, nebo jsem špatně slyšela?
Znamení je znamení.
A Tristan by tímhle vším neprošla…
jen aby byla neurčitá a stručná.
Slibuju, že až odejdu…
pokud se budu moct vrátit
a něco vám všem říct…
tak to kurva řeknu.
A bude to něco hmatatelného.
Něco, co můžete držet v ruce.
Něco, co můžete ukázat jeden druhému.
Něco, co si můžete kurva ověřit.
Žádný tyhle strašidelné nesmysly.
Nic, co je jen poruchou, kterou můžou způsobit léky.
Takže se shodneme?
Žádné znamení?
Ne. Žádné znamení.
Ne.
Vzhůru k výšinám.
Ještě někdo?
Takže přejdeme k dnešním duchům?
Uděláme podělaného ducha.
Kdo něco má?
Já.
Je to trochu nedopečené…
možná víc než trochu, ale rád bych to zkusil.
Tak to zkusme.
Poslechněme si to.
Na ty předtím…
na ty potom,
na nás teď…
a na ty za hranicí.
„Na ty předtím,
na ty potom, na nás teď a na ty za hranicí.“
Viděni nebo neviděni…
jsou tu, ale přitom nejsou.
„Viděni nebo neviděni,
jsou tu, ale přitom nejsou.“
Kdekoliv.
Dusty byl dokonalý.
Naprosto…
kurva…
šílený.
Nebo možná nebyl.
Tenhle příběh se jmenuje…
„Hříšné srdce.“
ROOSEVELTOVA STŘEDNÍ ŠKOLA
Je mezi pátou a šestou hodinou na Rooseveltově střední škole.
The Velt.
To je vždy nejtěžších pět minut dne.
Jste tak blízko svobodě.
Ale nejdřív…
dalších 50 minut mučení.
Dusty Shane byl v maturitním ročníku a byl dokonalý.
Naprosto normální.
Chci říct, naprosto průměrný.
Dobré známky, ale ne tak dobré, aby si získal pozornost.
Sportovně založený, ale spíš náhradník.
Lidé si myslí, že je milý, ale tím to končí.
Víc toho neví.
Nikdy nebyl v průšvihu, ale nikam se dobrovolně nehlásil.
Drží se při zemi a je tichý,
tak trochu záhada, abych byl upřímný.
Prostě moc lidí nezajímá.
Hej, takže rodiče tě nechají o víkendu samotnou?
- Počkej. Kdo ti to řekl? - No, Sheila.
Nebudu pořádat párty.
Nancy, jestli jsou tví rodiče pryč, musíš uspořádat párty.
Co to s tebou je?
Celý víkend budou ve Vegas.
Co kdybys u mě zítra přespala?
A dnes vůbec nic?
No tak…celý dům máš jen pro sebe.
Naložím se do vany a budu se dívat na televizi.
Nemůžu se dočkat.
Dobře, babi.
Užij si to. Uvidíme se později.
O to právě jde.
Nikdo o něm vlastně moc neví.
Jen si to myslí.
Jako například…
nikdo neví, že Dusty žije sám se svou matkou.
Před pár lety začala být mimo.
Už vůbec nemluví.
Ale pořád poslouchá.
Tak když chce Dusty jet přes město ve všední den večer,
aby přijel za mladou dívkou, která má dům zcela pro sebe…
tak přesně to Dusty dělá.
Zase ten smajlík.
- Co? - Minulý měsíc jsi vyprávěl o vrahovi,
který maloval smajlíky krví.
- Pamatuješ? - Na to jsem zapomněl.
Tak jo, je to…
Je to jako X
s plnou vrchní částí.
Spíš jako přesýpací hodiny.
To je trochu lepší.
Ale to je…
Promiň.
Pokračuj.
Takže auto sjelo na starou opuštěnou silnici.
Tohle nebylo poprvé, co Dusty někomu vzal život.
A ani naposledy.
Měl jsem hezký večer.
Povedlo se mi to.
Doufám, že na mě budeš hrdá.
Teď mě nech na pokoji.
Ať mě nechají na pokoji.
Dobrou noc.
Všichni.
Je mi líto.
Neslyším vás.
Nikdo nemůže.
Vidí je každou noc.
A ti noví…
často brečí…
a taky křičí.
Ale jak už jsou chvíli po smrti, naučí se pravidla.
A neplýtvají časem.
Ale ti starší…
jen zírají.
Jen na něj zírají.
A to je možná ještě horší…
protože takové je peklo.
Potměšilé pohledy.
Žádná láva ani síra.
V pekle všichni vědí.
Jo, jen nechápu, kde je.
Říkala, že mě vyzvedne ráno a odveze mě do školy.
Jestli chceš měnit plány, fajn, ale je to divné.
Čekala jsem do poslední chvíle, jestli se ukáže,
a nakonec jsem sem musela přijít.
Přišla jsem na hodinu asi o 15 vteřin později, a pan Holley mi stejně vynadal.
Takový vopruz.
Jasně.
Je to prostě divné.
Neviděl jsi dnes Nancy, že ne?
Ne, neviděl.
Možná prostě dělá to, že lidi odkopne.
Nancy ne.
Nancy taková nikdy nebyla.
Ani na základce.
Třeba onemocněla.
Snad je v pořádku.
Podívej…
Promiň, sedím tu celý rok, sotva jsem s tebou promluvila dvě slova,
a teď na tebe tohle všechno chrlím.
Umíš naslouchat.
Snažím se.
Takový je prostě svět.
Nikdo neposlouchá.
Já jsem Sheila.
Přistěhovala jsem se v létě.
Neumím hrát lakros a nerada nakupuju,
ale dobře hraju na klavír
a miluju filmy o mimozemšťanech.
Nedělej to, Sheilo.
Dělá zadumaného, neskoč mu na to.
Přemýšlí frndou.
- Promiň, cože? - Holky mají rády Dustyho.
Někteří kluci taky. A nejspíš i učitelé.
Je to…
Je to trochu problém.
To zní hrozně. Počkej, jdi do prdele.
Ale vždycky se jim Dusty líbí, a to je problém.
Protože on to přece ví, ne?
Co s nimi bude?
Jižně od města…
bylo místečko, kde měli úžasné burgery a mléčné koktejly.
A na sever od města bylo další místečko,
kde jste mohli na pár hodin nerušeně zaparkovat
a kde byl skvělý výhled na město, alespoň dokud se skla nezamlžila.
Sheila jela na sever.
Její frnda jela na sever.
Nebo ne?
Protože před jejich rande odbočila, což ho překvapilo.
Kam jedeme?
Jen chci něco zkontrolovat. Nebo spíš někoho.
Stavím se u Nancy, jestli je v pořádku.
Nebude to trvat ani pět minut.
Cože?
Možná je nemocná, jak jsi říkal.
Bude mi líp, když se zastavím.
Ale co když spí?
Když je nemocná, nemá odpočívat?
Její rodiče nejsou ve městě.
Jestli je nemocná, může něco potřebovat, ne?
To je její dům?
Jo. Pojď.
To je dobrý. Počkám tady.
Nebuď divný. Pojď pozdravit.
Nancy.
Možná jen spí.
Schovej klíč.
Říkám, že to nejde.
Co?
Nevěřím, že se jí něco stalo.
Prostě nemůžu.
Určitě se mýlím,
ale dokažme to, ano?
Nancy.
Nic?
Nic.
Zavolám policii.
- Počkej. - Něco tu nehraje.
Nic tu není. Je to tu jako ze škatulky.
- Není důvod… - Mám špatný pocit. Dobře?
Haló?
Ztratila se mi kamarádka.
Jsi její nejlepší kamarádka?
Ano.
A jak jsem říkala,
něco tu prostě nehraje.
Možná je prostě venku.
Nevidím nic, co by naznačovalo…
Ne.
Ty jsi nejlepší kamarádka. A ty?
Já jsem Dusty. Byl jsem se Sheilou.
Znáš Nancy?
Ani ne.
Viděla jsi už někdy tenhle symbol?
Já…
Ne.
- Jak to myslíte? - Není ti to povědomé?
Načmárala si to do sešitu, nebo jsi sáhla na tuhle kartičku?
- Ne, snažím se na nic nesahat. - To je chytré.
Na místě činu bys neměla na nic sahat.
Na místě činu?
Volali jsme do hotelu ve Vegas.
Její rodiče tam teď nejsou,
ale zavolají, až je uvidí.
Takže tu byla sama? Stává se to často?
Možná šla s nimi.
- Nešla. - Určitě?
Ano.
Promiňte, ale začíná se připozdívat.
Žiju sám s nemocnou mámou. Musím jít.
Nevypadáte překvapeně.
Prosím?
Ohledně toho symbolu.
Ptala jste se, jestli ho znám, ale šla jste přímo po něm.
Už jste ho někdy viděla?
Můžete jít.
Díky, že jste tu pro ni byli. Teď už je to na nás.
To s Nancy mě mrzí.
Určitě se to nakonec vyřeší.
Uvidíme se zítra.
Máš ráda počítače?
- Jak to myslíte? - Chatování s lidmi online.
AOL, Prodigy atd.
- Máš účet u Einsteina? - Ne.
A co Nancy?
VÍTEJTE NA SERVERU EINSTEINA,
LEDZEPPEFAN: BYLO TO ŠÍLENÝCH PÁR DNÍ
Držte huby!
Dusty, musím s tebou mluvit.
Dobře.
Vím, že to bude znít šíleně,
ale nemyslím, že se Nancy ztratila.
Nemyslím si, že to je případ pohřešované.
Podle mě je to vražda.
No…
- Zadrž. - Já vím. Prostě…
Ta detektivka.
Čím víc mluvila, tím víc jsem to chápala.
Kladla příliš specifické otázky.
Nesnažili se o Nancy zjistit víc.
Bylo jasné, že to celé s něčím porovnává.
Porovnávala to ve své hlavě,
vnášela nové informace do konverzace.
Neshromažďovala jen informace, které byly tam.
Tak se to nedělá.
Ne, pokud…
- Sheilo. - Myslím, že někdo zabil Nancy.
- To je… - A neví,
jak pachatele chytit.
- Promiň, ale… - Já vím.
- …jsou to jen spekulace. - Máš pravdu.
Ale proto mi to musíš pomoct dokázat.
Po…
To ne.
- Pokračování… - Nedělej to, Kevine.
Pokračování příště.
Je mi líto, lidi, nic víc pro dnešek nemám.
Ale jestli chcete slyšet zbytek, stačí jen…
Jo, my víme.
- Zůstaň naživu ještě chvíli. - Zůstaň naživu ještě chvíli.
- Nesnáším, když tohle děláš. - Ale funguje to.
Stále tu všichni jste.
Aspoň zatím.
Co se děje?
- Vzal sis můj symbol. - Je tvůj?
Nebyl Juliin?
Promiň.
- Všichni musíme odněkud čerpat. - Jo.
Jde o tohle.
Poslouchat tě, jak mluvíš o pekle a o sestupu…
Vzpomínám si, kde jsem to viděla.
- Do prdele. - Já vím.
Vypadá jinak než všechno ostatní.
Je novější výroby.
Není součástí původního výtahu, že?
Asi ne.
A proč ho dávat na panel výtahu?
Je k ničemu, ne?
Proč to dělat?
Je jediná odpověď.
Jaká?
Není.
Chci říct, že to není k ničemu.
Myslela jsem…
je to tlačítko.
Tady jde i vidět, kde uřízli panel.
- Je to tlačítko, Kevine. - Přemýšlej o tom.
Pořád tu převážejí nosítka a přenášejí tu různé věci.
Pokud je to tajné tlačítko, nedává to smysl.
Někdo na něj narazí nebo se o něj opře.
Nezůstalo by utajené dlouho.
Promiň, Ilonko.
- Je to bezva věc, ale… - Máš pravdu.
Zmáčknul jsi ho náhodou.
Potřeboval bys pojistku.
Tahle tlačítka fungují normálně.
To vážně?
Fakt bych nerad…
Do prdele.
Jo, do prdele.
Tady nemáme co dělat.
Počkat, mám nápad.
Hlavně nás nepošli do bytu Stantonové.
Netušil bych, jak to vysvětlit.
Jak zajistit, aby ho nikdo omylem nezmáčknul?
Musíš zajistit, že jediným stiskem se nic nestane.
Přestaň. Pod márnicí nic není.
Tady dole nic není.
Co to kurva je?
Panebože.
Pojďme zpátky nahoru.
Počkej chvíli.
Ilonko, měli bychom se vrátit.
Jen se podívám.
Sakra.
Do prdele.
Co je?
Panebože.
- Kevine. To jsou přesýpací hodiny. - Sakra.
- Ilonko. - Kevine.
- Ilonko. - Počkej.
- Kevine! - Ilonko!
Kevine?
Překlad titulků: Peter Gejdoš