EN NETFLIX-SERIE
God morgen.
Mareritt?
Hvorfor? Nei.
Nei, du bare…
Beklager.
Jeg er ikke helt til stede, våkner og sovner.
Noen ganger vet jeg ikke om jeg er våken eller om jeg sover.
De sier det er medisinene, men jeg vet ikke.
Beklager på forhånd. Dette lukter litt rart.
Ikke godt.
Det er Essiac-te.
Har du hørt om det?
De driver med forsøk nå.
En sykepleier ved navn Rene Caisse lagde den og ga den til pasientene sine.
Faktisk oppkalte hun den etter seg selv.
Essiac er bare etternavnet hennes baklengs.
Baklengs. Å.
Full av antioksidanter.
Antioksidanter.
Blant annet.
Det er en modifisert versjon, en annen type Essiac-te.
En ny type.
En annen og ny type.
Ja.
Jeg kan lage litt til deg.
Jeg har noen utskrifter hvis du vil lese om det.
Rachel pleide å gjøre det,
før den hvite magien
eller hvilken magi det var hun prøvde mot slutten.
Hun var opptatt av te.
Det luktet armhule her inne.
Gi meg det.
Er det ditt?
Beklager. Det lå bare der.
Jeg så det ikke da jeg pakket ut.
Vet du hva? Fortell meg mer om teen.
Dette er grundig.
Av gode grunner.
Begravelse eller kremasjon? Religiøse preferanser?
Det er litt som forventet, men resten…
Jeg skjønner.
Vil ikke si feil bønn, spille feil musikk,
kremere noen ved et uhell.
-Det handler om søksmål. -Det handler om å bestemme.
Du fortjener å bestemme selv i hver eneste avgjørelse.
Alt jeg kan gi, i det minste.
Amesh.
Han ba om at liket skulle bli skutt ut av en kanon og oppi en haitank.
Hva sa du?
Jeg tilbød ham en minneplakett på akvariet.
Jeg er ikke julenissen.
-Kan jeg ta den med meg? -Ja. Ta den tiden du trenger.
Hvor lenge beholder dere pasientjournaler?
Informasjonen din er trygg og privat.
-Hvis det er det du mener. -Nei.
Jeg er nysgjerrig på en tidligere pasient.
I 1968.
Hun het Julia Jane.
Jeg husker ikke.
Virkelig?
Hun gikk visst ut herfra helt frisk.
Ja, jeg tror jeg husker noe om det.
For lenge siden.
Jeg vil gjerne vite mer.
Pasientjournaler er konfidensielle.
Jeg husker henne vagt.
Feildiagnoser skjer.
De er sjeldne, men de skjer.
Jeg var glad på hennes vegne.
Og det er siste gang jeg husker at jeg tenkte på henne.
Kan jeg hjelpe deg med noe annet?
Jeg er også nysgjerrig på en gruppe som bodde her før dere kjøpte stedet.
Jeg tror de het Paragon.
Hva er det?
Mer en kult enn en gruppe, antar jeg.
Jeg bare lurte på om du visste mer om dem.
Beklager, det gjør jeg ikke.
Før min tid, antar jeg.
Så hvis det ikke er noe annet,
ta en titt på ønskeskjemaet.
Det er viktigere enn du aner.
Så ses vi senere i gruppeterapien.
Greit.
Gruppeterapi.
Jøss.
Ønskeskjemaet.
Ja.
Dette er
ganske morbid.
Ja.
Jeg gikk gjennom fem eller seks versjoner av musikken på mitt.
Ingenting slår Radiohead.
Sluttmusikk for et liv.
Hør her.
Jeg er litt usikker angående det i går.
Jeg…
Jeg vil gjerne være med i klubben, men…
Jeg føler at jeg delte litt for mye.
Jeg er…
Jeg er en smart person.
-Jeg vet det. -Jeg er ikke…
Jeg håper det ikke hørtes ut som om jeg jaktet på noe dumt.
Jeg gjør ikke det.
Nei, det går bra. Jeg skjønner.
Men du kommer vel i kveld?
Ja.
Bra.
"Et bank på vinduet gjør at hun skvetter.
Kvinnens blikk er intenst og stirrende.
Vi trenger skyss. Kan vi hoppe inn?
Theresa hadde aldri plukket opp haikere før.
Jeg er Freedom Jack, sier mannen.
Og jenta mi her, det er Poppy Corn."
Tristan?
Har du sovnet?
Jeg er våken.
Jeg elsker det så langt.
"Teresa nikker høflig. Jøss.
Det er navn.
Freedom Jack smiler.
Finner ikke et band når man heter Chad."
Du fornærmer alle som heter Chad og mister en viktig gruppe.
Klem hånden hennes for meg?
Ja. Greit.
Hvordan går det?
Det vanlige.
Det vanlige…
Du er som en varmeflaske eller noe.
-Ja. -Greit.
PlayStation.
Sony PlayStation.
Den bruker CD-er, men ingen stor greie, det gjorde Sega CD også,
men ingen kassetter.
Det endrer alt.
Og det er kanskje teit,
men jeg startet med Atari 7800 og har ikke gått glipp av noen.
NES, Genesis, Super Nintendo.
Og jeg kommer ikke til å spille på PlayStation.
Den kommer ut i september. Det er om åtte måneder.
Jeg kommer ikke til å spille på Nintendo 64. Den kommer ikke ut før neste år.
Ja, det er ganske teit.
Men det gjør vondt.
Det er alt.
Og jeg vet at det er ting jeg burde sørge mer over.
Jeg vil nok miste mye.
Synet, motorikken, hukommelsen, livet mitt.
Så…
Men ja, jeg tenker på PlayStation,
og det gjør meg sint, og det suger.
Og ja.
Du spurte. Det var det som dukket opp.
Det suger.
Det fins ikke noe annet ord.
Når jeg spør dere hva dere sørger over i dag,
om det er noe som har vært eller noe som vil skje, som dette,
finnes det ikke teite svar.
Ingenting er overfladisk.
Hvem ellers?
-Jeg vil dele noe. -Der ja.
Jeg sørger over kjæledyrene jeg innser at jeg ikke vil se igjen.
Jeg hadde tre portugisisk vannhund-valper, en kongepyton
og en hyasintara som het MacGyver
fordi han hørtes ut som Richard Dean Anderson.
Skeptisk.
Og hvem er det?
Da jeg var yngre, var moren min i Europa og spilte inn en serie.
Faren min var i Romania og lagde film
med Richard Dean Anderson, faktisk,
og de sendte fire portugisisk vannhund-valper,
en kongepyton og en papegøye…
Du sa tre.
Tre portugisisk vannhund-valper.
Én døde.
Takk for påminnelsen.
Ok. Dette…
Jeg vet ikke. Dette kan være ekte. Jeg er usikker.
Sorg er ikke selektiv.
Dere vil ikke tro hva sorg kan vokse på.
Hvordan går det, Ilonka?
Det kan være litt rart første gang.
-Jeg finner meg fremdeles til rette. -Ilonka.
Fortell dem om teen.
Hva?
Teen. Det er…
I morges kom Ilonka med denne
interessante, annerledes
og nye typen te. Fortell det, du.
-Anya. -Det…
Det…
Det kalles Essiac-te.
Det er en kanadisk urtemedisin…
Fra Canada.
Fortell om navnet som er baklengs.
Og antioksidantene.
Dr. Stanton, at du aldri tenkte på antioksidanter.
Du trenger ikke å drikke den, og du trenger ikke å gjøre dette.
Er det ikke det gruppeterapi er for?
For i dag
sørger jeg
over hvordan rommet mitt luktet før.
Før Rachel sov en jente ved navn Sarah i sengen din.
Hun tygget hele tiden ferske hvitløksfedd,
tygget og tygget som en uhelbredelig ku.
Og den er én av de harmløse. Hvitløk stinker bare.
Men jeg har vært her i et halvt år nå, og jeg har sett
min andel urter, alkaliske dietter, magnetisk terapi,
ingefær-ginseng.
En lacrossespiller brukte en måned på å prøve å skaffe
venusfluefanger-ekstrakt.
Husker dere det?
Og plutselig fikk Seymour anfall.
Så var det akupunktur.
Kopper, kolonrensing viste seg å kun være tull,
oksygenterapi, ozonterapi, og jeg tuller ikke, nye jente,
urinterapi.
Vet du hva det er?
Det er når noen drikker, injiserer eller setter klyster av sitt eget piss.
Det er ekte.
Og noen, jeg nevner ikke navn,
pleide å sitte i sengen din og drakk sitt eget piss.
Anya.
Jeg mener å huske at du kom til Brightcliffe
med et par uortodokse remedier også.
Det går bra.
Jeg skjønner.
Jeg skjønner, Anya.
Du sier nei til te.
Men "kanskje" til pisset?
Hallo der.
Dumper du det allerede?
Det virker ikke særlig overbevisende.
Nei, det gjør jeg ikke.
Og vet du hva? Jeg skjønner.
Du er en skikkelig råtass, og ingen er så såret som deg.
Og ingen er så sint som deg.
Og ingen dør like hardt som deg.
Yippee ki-yay, motherfucker.
Du vinner. Ok?
Jeg ville bare bli kjent med deg,
for vi deler dette rommet om du liker det eller ei.
Men det er vel min feil.
Det er min feil at jeg vil bli kjent med deg.
Hei sann.
-Du skremte meg. -Beklager.
Det er ikke ofte jeg treffer folk her ute.
-Hva gjør du? -Jeg…
Du er fra Brightcliffe.
Du fyller en flaske med kildevann,
Kanskje fordi du har hørt rykter om dette stedet.
Ja, det stemmer nok.
Hyggelig å møte deg. Jeg er Shasta.
Beklager om jeg vandret inn på eiendommen din eller…
Å, nei. Dette tilhører Brightcliffe.
Det er Stantons skog.
Men vannet? Ingen kan eie det.
Jeg bor halvannen kilometer den veien. Rett ved eiendommen.
Jeg er bare ute og går. Du sa ikke…
-Du sa ikke hva du heter. -Ilonka.
For et nydelig navn. Det er ungarsk.
-Jeg… -Det betyr lys, tror jeg.
Jeg vet faktisk ikke.
Det er en versjon av Alana,
som kommer fra det greske Helen,
datteren til Zevs, som også betyr lys.
Beklager, jeg liker navn og antikkens grekere.
Shasta er et vakkert navn. Er det gresk?
Sanskrit.
Det betyr lærer.
Warm Springs i Georgia. God's Acre i Nord-Carolina.
Saratoga Mineral Springs, Ojo Caliente i New Mexico.
Jeg har besøkt mange opp gjennom årene,
men det foregår noe spesielt her.
Stanton liker ikke at folk sniker seg inn på eiendommen hennes,
så kanskje ikke tyst på meg.
Akviferen bekken kommer fra, strekker seg langt,
så det er…
Det er vanskelig å argumentere mot eiendomskrenkelse i malstrømmen.
Men det er noe helt annet.
Malstrømmen?
Helbredende malstrøm. Du sitter i én nå.
Det er et par av dem i området. Hvis du tror på legenden.
Ikke mange gjør det. Nei.
Hva bruker du vannet til?
For det meste te.
Og vi dyrker egne druer for druekjerneolje samt kamille.
Det vi ikke drikker, går til druene og kamilleblomstene.
Men den beste kamillen vokser 400 meter
den veien, mot herskapshuset.
Du burde plukke den.
Du kan spise den fersk. Blomstene, bladene, helt trygt.
Kanskje bedre enn trygt.
Hvor lenge har du vært på Brightcliffe?
Jeg kom nettopp.
Velsigne deg.
Det er lenge siden jeg møtte en pasient.
De vandrer ikke mye.
Enda lenger siden jeg møtte noen som er så smart.
Smart?
Om du er her og drikker dette vannet, må du være smart.
Navnet ditt passer deg, Ilonka.
Du er full av lys, og det skinner.
Jeg håper vi ses, smarte jente.
Hyggelig å møte deg.
Å ja. Nei, jeg jogget 3 km i morges.
Ja. Jeg føler meg bra.
Veldig bra. Ok.
Si det til mamma også.
Ja, men si det denne gangen.
-Glad i deg, broder. Hei, oppfør deg. -Ok.
Ja. Greit. Ha det.
Ha det.
-Ikke. -Jeg sa ingenting.
Ja. Ansiktet ditt har en tone.
Har ansiktet mitt en tone?
Gutter, har dere morfin til overs? Jeg har tatt min daglige dose.
Absolutt ikke.
Vi pleier jo å ta dem
så fort Mark gir dem til oss.
Ja, jeg har gjemt unna et par.
Tenkte dere gjorde det samme.
Jeg tror du har et narkotikaproblem.
Og du var en hurpe mot Ilonka.
-Jeg var en tredjedel av ei hurpe. -Nei, hun fortjente det.
Hvordan våger hun å lage te?
Det er ikke bare teen. Det er hele greia.
Greit? Det er for mye.
Bøkene, urtedritten som får rommet til å stinke.
Hun fortalte oss en historie om ei jente som gikk herfra
helt frisk.
Og en del av deg vil straffe henne for den andre delen
som ønsker å tro det.
Ikke bare stå der, nye jente. Vi trenger hjelp.
Disse papirtranene bretter ikke seg selv.
Jeg løy om den delen, beklager. Igjen.
-Hvorfor lager vi papirtraner? -Jeg er så glad du spurte.
Han har en "før jeg dør"-liste.
-Hun spurte meg. -Hun spurte rommet.
Jeg har en før jeg dør-liste, og før jeg dør-listen min
er en liste over ting jeg vil gjøre før jeg dør.
Og du vil lage papirtraner?
Tusen papirtraner, ja.
Det er en japansk legende som lover at alle som bretter
tusen origamitraner, får et ønske oppfylt av gudene.
Jeg har hatt lyst til å prøve det siden jeg hørte det
i morges fra Natsuki.
Jeg visste det, med en gang jeg sa det.
Hvorfor hjelper ikke Cheri?
-Jeg skaper stemning. -Hun skaper stemning.
Du oppnår opplysning.
Brett nå. For helvete.
-Hva annet har du på listen? -Mye forskjellig.
Én er å fullføre TV-spillet mitt,
som alle elsker å hjelpe meg med.
Hvis du hører nord, sør, øst, vest, bare gå andre veien.
En annen er å rekke min søsters bryllup.
Så søtt.
-Det er også hanggliding. -Det skjer ikke.
-Miste jomfrudommen. -Det vil heller aldri skje.
Amesh, jeg tror du kan ha sex
mens du hangglider til din søsters bryllup.
Jeg liker tankegangen din, Kevin. Takk for støtten, Kevin.
Tusen papirtraner.
Jeg vet ikke om vi har nok folk eller papir.
Hør her. Om vi når 200,
får du et diplom for deltagelse fra gudene?
Oppmøte for…
Faen.
-Det går bra, Spence. -Går det bra?
-Beklager. -Går det bra?
Det går bra, Spence.
-Går det bra? -Det går bra, Spence…
Det går bra.
Faen.
Hei, kan vi få noen til biblioteket for å vaske?
Spence skar seg.
Ja, han er på vei til sykestuen.
Mark til undersøkelsesrommet, takk.
Beklager. Hva skjedde nå?
-Spence skar seg i hånden. -Greit, beklager,
men det er bare litt blod.
For oss. Ikke for ham.
Spence har AIDS.
Stopp.
Vi bruker ikke det ansiktsuttrykket.
Vi sier ikke "stakkars Spence" her.
Det er mye av det og det som verre er der ute, men ikke her.
Ok, jeg beklager.
Jeg visste det ikke.
Jeg vet at du ikke visste det. Men nå vet du det.
Det har ikke noe å si uansett. Alle her inne dør.
Jeg kunne spist burger i den virkelige verden,
uten å bekymre meg for at noen sier
at benvevskreft er en straff fra Gud.
Ingen vil fortelle Sandra at hun fortjener lymfekreft.
Men folk der ute sier sånt faenskap og det som verre er til Spence.
Eller så lener de seg andre veien med medynk.
Og det starter med det ansiktsuttrykket ditt,
det folk får når de hører AIDS,
men som de ikke får når de hører kreft.
Og vi gjør ikke det her. Vi er alle like.
Ja.
Beklager. Jeg prøvde ikke å dømme.
Jeg føler at jeg gjør alt feil i dag.
Da jeg kom hit og først møtte Anya,
drakk hun urtete.
Hun brukte parykker. Hun sminket seg.
Hun ba til og med.
Det stemmer. Ser det ikke for meg nå.
Ja, men hun har sett mye død,
også før hun kom hit, tror jeg. Jeg har det på følelsen.
Så hun kan være veldig beskyttende
med tanke på realitetene…
Det er noe annet under det. Bare…
Gi henne litt tid.
Hun er en ganske god person når hun tiner.
Lite stikk.
Så Louis spiser rotter,
og Lestat sier at det ikke vil vare.
Du kommer til å spise noen.
Så tenker Lestat at de kanskje burde adoptere en liten jente.
Jeg fortalte deg
at du ikke trenger å få panikk om du skjærer deg litt.
Det fungerer ikke sånn. Og det vet du.
Akkurat som vi vet at jeg har gummihansker på for å beskytte deg,
ikke meg.
Jeg har hansker og bruker en steril nål
så jeg ikke infiserer såret ditt, ikke motsatt.
Uansett, Lestat forvandler denne lille jenta til en vampyr,
og hun er sprø.
Helt sprø.
Du snakker om denne filmen hver gang vi er her.
Og hver gang jeg sier det,
jeg har ikke sett En vampyrs bekjennelser.
Og hver gang sier jeg at du virkelig må
se En vampyrs bekjennelser.
To av de jeg jobber med et annet sted
fikk det av å dele sprøyte.
Så?
Det er ikke bare en homofil greie,
uansett hva noen der ute tror.
Ok. Brad Pitt, Tom Cruise, ja visst.
Det er et vanskelig valg, men jeg har ett ord til deg,
Armand.
Det er Antonio Banderas.
Og han…
Du må se denne filmen.
Jeg lover at du vil takke meg senere.
Armand? Jeg tror han er fra Spania.
Beklager. Jeg trodde jeg hadde alt.
Jeg fant dette i skuffen.
Jeg la en lapp der i tilfelle
de trodde at jeg prøvde å stjele den eller noe sånt.
Ingen har spurt etter det.
Og jeg kan gjerne spørre om du kan beholde det.
Om du vil ha det.
Nei, jeg trenger ikke det for å huske henne. Rachels mor bør få det.
Hun blir nok takknemlig.
Julian kunne gjøre meg sint, mer enn noen andre kunne.
Mer enn søstrene mine da jeg var liten.
Sønnen min kunne drive meg fra vettet, irritere meg så mye.
Han var sta, overmodig, full av overbevisning,
og hatet å tape, akkurat som meg.
Alt det, akkurat som meg.
Og det er fremdeles ingenting som plager meg mer
enn folk som minner meg litt om meg selv.
Jeg har én sånn boende her nå, og…
Jeg vet ikke hvordan jeg skal takle henne.
Ja.
Minner Ilonka deg litt om deg, doktor?
Nei, du gjør det. Mye.
Du er som en liten meg.
Bare tøffere.
Gå i forveien. Jeg kommer straks.
-Hva sa du at du het? -Shasta.
-Som fjellet? -Ja, jeg tenkte også det.
Mount Shasta i California er en vulkan.
Og det er mange…
Det er mange historier.
Det er vel ikke et ekte navn.
-Jeg har aldri møtt henne. -Ikke jeg heller.
-Noen andre? -Å ja.
Jeg ser henne hver gang jeg går tur.
Du kommer vel til å le av meg. Men hun hadde rett angående kamillen.
Jeg lagde til alle hvis noen vil ha.
Ok, nye jente, jeg tar litt.
Til ære for ditt første offisielle møte.
Takk.
Så det er avgjort?
Er det offisielt?
Det er det.
Sånn funker det.
Tradisjonen, mener jeg.
Først hever vi et glass, vann, vin eller mirakelte.
Hva enn du foretrekker.
Til de før og til de som kommer etter.
Til oss nå og til de som er borte.
-Til de før og til de som kommer etter. -Til de før og til de som kommer etter.
-Til oss nå og til de som er borte. -Til oss nå og til de som er borte.
Sett eller usett, her, men ikke her.
-Sett eller usett, her, men ikke her. -Sett eller usett, her, men ikke her.
Velkommen til din første offisielle kveld i Midnattsklubben, Ilonka.
-Hvem har én? -Ja.
Den er litt mørk og ganske morsom,
forskjellig fra den forrige.
Den handler om en jente med stjerner i øynene.
En jente som ønsket for mye.
En jente som lengtet etter å være noen andre enn seg selv. Jeg kaller den…
"De To Dana-ene."
Dana var perfekt.
Og ikke bare en perfekt danser.
Hun var en perfekt elev.
En perfekt datter.
En perfekt venn.
En perfekt jente.
Hun vokste opp i Kildare i Irland,
så fikk hun stipend til det Store amerikanske ballett-akademi,
BABA, og familien hennes flyttet til Wasteville,
der alle kastet bort livet med jobb og skole.
Bill var hennes beste venn, han kjente Dana bedre enn noen
og var bekymret for henne.
For kun Bill så ut til å skjønne
at perfeksjon har sin pris.
Ja.
Men Dana ville ikke være perfekt.
Dana ville være som de andre.
Dana ville kline, røyke gress, drikke seg full og være normal.
Noen kvelder ville hun bare spise cheeseburger
og ikke tenke på vekten.
Hver kveld
kjempet Dana med seg selv,
og hver kveld ba Dana Gud befri henne fra begjærene.
Men samtidig
ba hun universet om å oppfylle de samme begjærene.
Hallo.
Ba du?
Jeg svarte.
-Gud? -Nei, kjære.
Én ting du kan være sikker på, er at Gud ikke svarer.
Gud svarer aldri.
Djevelen? Seriøst?
-For det første, hill Satan. -Ok, ikke morsomt.
For det andre, Spence, hun er ikke som folk sier.
Jeg er ikke som folk sier.
Vi er alle så kompliserte.
Vi er så mange mennesker.
Som et helt dansekompani
stappet i et par tåspissko.
De sier "dans". Ikke gå glipp av et steg.
Det er umulig når det er så mange.
Du vet det.
Jeg vet det.
Innerst inne vet de det også.
De lyver bare.
Perfekte Dana.
Det er vel det de forventer?
Men det er en annen Dana der inne som kikker ut bak øynene dine.
Jeg ser henne.
Jeg føler meg fanget hele tiden.
Selvsagt gjør du det. Det de forventer av deg,
er for mye for én person.
Det er to ganger for mye.
-Hva om vi endrer tallene? -Hva mener du?
En annen deg.
Én deg som er elev, datter, danser.
En annen deg
til sex, dop og rock and roll.
En perfekt kopi.
Du kan være i begge kroppene samtidig.
Du kan oppleve alt det andre opplever.
Du kan få i både pose og sekk.
Drikk det, røyk det, sniff det.
Og ligg med det.
-Har du gjort dette før? -Ja visst.
Men når det er gjort, kan det ikke omgjøres.
Jeg er ikke så flink til å fikse ting.
Hva vil du ha i gjengjeld, sjelen min eller noe?
Nei.
Ingen kontrakter, ingen betingelser.
Jeg trenger ikke å byttehandle for sjeler. Det er propaganda.
Ingen hake.
Du bestemmer her, ikke jeg.
Jeg lyver ikke.
Se meg i øynene.
Se.
Du lyver ikke.
Gjør det vondt?
Nei, jeg skader ingen. Aldri, faktisk.
Så,
hvorfor ikke ta en prøvetur?
Nyt turen.
Herregud.
Fy faen. Dette er vilt.
-Kan du… -…føle det jeg føler?
-Som å være på to steder samtidig. -To steder samtidig.
-Slutt med det. Ikke herme. -Ikke herme.
-Faen. Du vet nøyaktig -Du vet nøyaktig
-hva jeg skal si. -hva jeg skal si.
-Peppermyntesjokolade, NWA. -Peppermyntesjokolade, NWA.
-Sommeren før videregående. -Sommeren før videregående.
-Nikki Bonilla bak tribunen. -Nikki Bonilla bak tribunen.
Dere tror nok at de to Dana-ene hadde mye å snakke om,
men sannheten er at de ikke hadde noe å si,
for det ville være som å snakke med seg selv.
Men de begynte å krangle
om hvem som skulle på rave.
Det ble bestemt at hun vi velger å kalle Dana to, skulle dra.
Begrunnelsen var at begge ville oppleve det uansett.
-Ta denne. -Vi trenger den ikke.
-Som forsikring, ok? 911 betyr… -Ring tilbake nå.
Vi trenger den ikke.
-Det du tenker… -…tenker jeg også. Jeg vet det.
Vi trenger jo ikke å snakke,
-men vi gjør det. -Ja.
Jeg tar den.
Bare i tilfelle.
Og med en personsøker og et løfte gikk de to Dana-ene hver til sitt.
Trenger du noe?
Nei.
Glad i deg.
Glad i deg også.
Jeg elsker alt.
Dette var livet.
Dette var friheten Dana hadde lett etter hele sitt liv.
Den herlige friheten fra fengselet hun hadde blitt født i,
fengselet som var henne selv.
Og det var da Dana visste at hun aldri skulle tilbake.
Fyren hun traff, var musiker.
Hun visste ikke om han var flink, men…
Han skulle til storbyen på turné, og hun ble med ham.
Popkorn, kjære?
Er alt i orden?
Måtte du velge et vendepunkt,
var kvelden Dana mistet jomfrudommen i samme rom som foreldrene…
…nok høyt på listen.
Det var ganske dramatisk.
Dana prime ba Dana to slappe av.
Det var ikke rom for å spolere auditionen.
Dette var året de endelig skulle få
hovedrollen i danseopptredenen.
Men greia var
at Dana to skaffet seg en uvane.
Går det bra?
Ja, det går bra. Alt er i orden.
-Vi lovet å ikke gjøre det. -Hva da?
Vi lovet at når resten av verden var elendig og falsk,
skulle vi ikke lyve til hverandre.
Det er noe som foregår.
Jeg vil hjelpe.
Jeg… Jeg beklager.
Dana visste at hun måtte få en slutt på dette, men spørsmålet var hvordan.
Siden Dana to hadde lært å overdøve henne,
måtte hun lage mer bråk.
Ikke…
Godtar du en noteringsoverføring?
Ja.
Jeg ville sagt det er fint å høre stemmen din,
men jeg hører den hele dagen lang.
Det er på tide at du slutter med dritten og tar deg sammen.
-Ellers… -Ellers hva?
Jeg trodde vi var smartere enn dette.
Du tenkte ikke gjennom dette.
Din hurpe.
Ja. Vi er en hurpe.
Prøver du dette igjen, skulle du ønske at vi aldri var født.
De to Dana-ene var fastlåst,
og det tok ikke lang tid før begge to nådde bunnen.
Dana to ble narkoman og bodde på gaten,
og det var ikke så mye bedre hjemme.
Vi har prøvd og prøvd,
men vi vet ikke hva vi skal gjøre lenger.
Vi fant et sted du kan dra til.
Dana visste at avrusning ikke ville fikse problemet, men hun smilte og sa…
Ok.
Foreldrene ble lettet. Men Bill visste det.
Han visste alltid når Dana løy, og det knuste hjertet hans.
Senere den kvelden stjal Dana farens pistol og morens bilnøkler og stakk,
for Dana visste at den eneste måten å stoppe dette på,
den eneste måten å ende marerittet på, var å drepe Dana to.
Og da hun kom til den konklusjonen,
gjorde kopien det samme.
Hva er det?
Er du nervøs? Er du redd?
Hvis jeg er redd, er du det også.
Det er sant.
Men det var din idé å kjøre hit og drepe meg.
Det var min idé. Du ga den til meg.
I det minste innser vi at vi har hverandre å klandre
for våre felles problemer.
Det er en begynnelse.
Sannheten er…
Sannheten er at jeg bare vil hjem.
Du vet det ikke kan skje. Én av oss må bort.
Og siden jeg kom først, bør jeg være den som får bli.
Hva snakker du om? Jeg var her først.
Jeg kondolerer.
Beinet mitt. Beinet mitt.
Jeg mente den andre Dana.
Angående det, hvem av dem er du?
Jeg…
Jeg vet ikke.
Jeg vil bare være den jeg var før.
Jeg kan ikke gjøre det om jeg så ville.
Jeg har folk.
Familien min, bestevennen min.
Dette er ikke meg.
Jeg var ikke sånn før.
Det var du.
Jeg endret ikke noe ved deg. Jeg endret ikke et hår på hodet ditt.
Jeg ga deg kun et verktøy.
Som jeg sa, jeg trenger ikke byttehandle for sjeler.
Jeg har kø ut døren hver morgen før jeg åpner.
Tro meg når jeg sier at du valgte dette.
Hun ropte på djevelen mange ganger resten av livet.
Men djevelen besøkte henne kun i drømmene hennes, alltid det samme.
Dana så ansiktet sitt i blekket på djevelens rygg.
Og hver natt våknet hun og lurte på hvilken Dana som var i kroppen hennes
og hvilken Dana som var i helvete.
For hun som døde, havnet i helvete.
Og hun som levde følte alt.
Og hver natt lurte hun på hvem som hadde det best.
Jeg har kjent deg en stund, eller jeg trodde det.
Men nå føler jeg at jeg virkelig kjenner deg.
Og jeg vil bare si, og dette kommer til å høres teit ut…
Nei, det går bra. Kom igjen.
Takk. Takk, Anya. Takk for at du åpnet deg for oss.
Jeg vet ikke, bare takk.
Hei.
-Kan jeg fortelle deg noe mer? -Selvsagt.
Dra til helvete.
Hvorfor trodde jeg det ville endre seg?
Hva gjør du?
Bevares, beklager.
-Følger du etter meg? -Nei. Eller, ja.
Jeg så at du gikk i motsatt retning av rommene.
-Jeg trodde du hadde gått deg vill. -Det var…
Det var omtrent et år siden. Hvorfor sa du ikke noe?
Jeg vurderte det. Men du var så langt unna,
og jeg ville ikke vekke noen. Og så var jeg…
Jeg gikk glipp av muligheten,
så jeg fulgte bare etter deg.
Så tenkte jeg at det ville være ekkelt om jeg sa noe,
siden jeg har fulgt etter deg så lenge,
men du har jo ikke gått deg vill.
Du bryter deg inn på dr. Stantons kontor.
-Vet du hva du driver med? -Jeg aner faktisk ikke.
Jeg tenker tilbake på det jeg har sett på film.
Det er ingen bok om låsdirking på biblioteket.
-Du sjekket, ikke sant? -Hold kjeft.
Er det et kredittkort?
-Et bibliotekkort. -Det er jo veldig typisk.
Hvis jeg kan dytte ned kortet,
kan jeg få det mellom døra og dytte.
Om jeg kan snu skrutrekkeren, klar jeg kanskje å…
Kan jeg prøve noe?
Dr. Stanton er mange ting, men ikke paranoid.
Så hvis dette fungerer, er det fordi hun stoler på oss.
Som burde få deg til å føle veldig mye skyld
over hva du har tenkt å gjøre.
Nittitre, nittien, åttini.
Hva ser vi etter?
-Pasientjournaler. -Hvem sine?
Hallo, Julia.
Takk for hjelpen.
Skal du fortelle meg hva du leter etter?
Vet du hva? Ja, jeg tror det.
-Hallo? -Faen!
Stikk. Ikke gi fra deg journalen.
-Er det noen her? -Jepp.
Hei, beklager. Det er Kevin.
-Hva gjør du? -Jeg hadde problemer med å sove.
Litt smerte. Jeg prøvde intercomen, men den virket ikke.
Jeg håpet å kunne gå det av på vei til deg,
men kan du hjelpe meg?
Hvem er det?
Jeg er skrubbsulten.
Beklager. Hei, det er meg.
Herregud. Beklager.
Går det bra?
Hva faen?
Tekst: Arnfinn Vassbø