EN NETFLIX-SERIE
Et nyt kapitel.
Det siger folk tit,
når de taler om deres liv.
Vend bladet. Fortiden er prologen.
Et nyt kapitel. Som om det allerede er skrevet.
Som om ordene allerede venter på os.
Men jeg er uenig.
Vi er forfatterne til vores egne historier.
Vi kan ikke altid styre plottet, men vi kan beslutte, hvem vi vil være.
Så for mig betyder et nyt kapitel
de uendelige muligheder på en blank side.
En ny start. Det er lige meget, hvem du…
Vi gik i gymnasiet.
Sportsidioten, nørden, tossen, forbryderen eller prinsessen
eller hvilken drejning, plottet tog.
Det er tid til at vende et nyt blad og selv skrive det næste kapitel.
Det kan være kompressoren. Ja.
Nej. Det er bare blæseren.
Hvor gammel er lejligheden? Ja, 372 kvadratmeter?
Jeg kan se på ledningerne, men vi skal måske udskifte dem.
Hvad med kl. 9 i morgen?
Naturligvis. Ja, intet problem.
Okay. Ja.
Okay. Godt. Ja. Så ses vi der.
-Ny klient? -Ny frisure?
Det ser godt ud.
Også i hat og kappe.
Pokkers. Gid Maggie kunne se det her.
Det var det eneste, hun ønskede. At du gør dit bedste.
Salutatorisk betyder næstbedste, så…
Et øjeblik.
Hold nu op. Du har gjort det godt, og du skal fejre det.
Du bør også bryde et par regler, synes jeg.
Bare én gang i dit liv.
-Bare for at… -Stop det.
Hold da kæft. Du gjorde det.
Det røde ser sejt ud.
Hvor er Josie?
Hun fik kolde fødder, og jeg forstår det godt.
Hvad hvis de ikke lukker os ind?
-Jeg mener… -Lauren, dette er vores chance
for at tyvstarte på en rigtig collegefest.
Eller vi kunne starte med en gymnasiefest, da vi gik glip af det,
fordi vi var nogle kæmpe nørder.
Skid hul i gymnasiet.
Vodka med danskvand.
-Han er ikke bartender. -Det er fint.
Går I her? I ser lidt unge ud.
Tak.
Der er de.
Jeg ved ikke, hvad de skal med seks slags rom og intet vand.
Halvdelen af køkkenets vandflasker blev brugt som askebægre.
Drikker du ikke? Holder du igen?
Jeg venter på min ven. Hun har travlt.
Hun prøver at begå et par fejl.
Jeg hedder Brian.
-Ilonka. -Jeg har vist ikke set dig før.
Jeg har holdt mig for mig selv hele året.
Hvad læser du?
-Engelsk. -Også mig.
Det siger du ikke.
Hvad var dine yndlingsfag i år?
Jeg siger romantikken og victoriansk litteratur.
-Ja. Jeg ved, det lyder som en replik. -Det lyder som en replik.
Men det er det ikke.
Det ved jeg, det gør jeg.
Romantikken og gotik i Victoriatidens England.
Det var en af mine muligheder til min afgangsopgave.
-En af dine muligheder? -Jeg elsker Oscar Wilde.
Lidt "næ" til Stephenson. Jeg elsker stadig høvisk kærlighed.
Min favorit er Shelley. Mary, ikke hendes mand,
Mary Shelley, teenagepigen, der skrev Frankenstein.
Det gjorde en teenagepige.
Hun var 19, da hun blev mor til moderne gys.
Hun skrev det første store værk inden for science fiction.
Frankenstein er ikke kun det første værk, der bruger videnskab sådan,
men behandler også det etiske ved det eksperimenterende…
Undskyld, det er…
Derfor er min afhandling om Shakespeare. Jeg…
Jeg plaprer løs, når jeg taler om Shelley.
Jøsses. Hvor har du været hele semesteret?
Fortæl mig om dig selv.
Hvad er dine yndlings…
Undskyld mig. Hvad var…
Her. Værsgo.
Ilonka. Hørte du mig?
Undskyld, jeg var bare…
Undskyld. Jeg er bare distraheret.
Kan du gentage navnet? Navnet?
Kan du sige det rigtige navn igen?
Papillær skjoldbruskkirtelkræft.
Ja. Skjoldbruskkirtelkræft.
Du sagde, det kunne behandles.
Muligvis. Men vi må vide mere.
Men biopsien viser, at vi bør fjerne skjoldbruskkirtlen med det samme
og give dig radioaktiv jodbehandling.
Vil du fjerne min skjoldbruskkirtel?
Jeg skal på Stanford til efteråret.
Stanford, jeg…
Starter vi nu, vil det så…
Er det så overstået, før semesteret starter?
Det er svært at sige.
Vi bør planlægge operationen.
Fortæl mig om det værste tilfælde.
I værste fald. Bare beskriv det for mig.
Det er den bedste måde at sørge for, at det ikke sker, ikke?
Får jeg brug for kemo?
Lad os ikke tale om det.
Ilonka, der er mange skridt mellem her og kemo.
Er oddsene på min side?
Så enkelt er det ikke.
Jeg var nummer to i en klasse på 900.
Den yngste i min klasse, og jeg sprang et år over for at komme her.
Jeg lå i top to tiendedele af en procent.
Jeg er god til odds.
Jeg klarer det her.
-Tillykke, kære Ilonka -Tillykke, kære Ilonka
-Tillykke med fødselsdagen -Tillykke med fødselsdagen
Hvad skal jeg…
Lysene er ikke tændt.
Hospitaler er ikke vilde med åben ild, så…
Okay.
-Ja. -Tillykke, min tøs.
-Har du ikke en installation i dag? -Det er…
Nej, det her er vigtigere.
Mist ikke endnu et job på grund af mig.
Det her er vigtigere.
Hvordan er det?
College er nemmere end gymnasiet.
Mindre pis og flere ting, der faktisk betyder noget.
-Tim, må jeg låne dig? -Ja.
Hvordan går det med dig?
Maden er elendig, og min plejefar er min eneste ven.
Men der er en portør, der er vild med mig.
-Er han sød? -Jeg vil hellere dø.
Så jeg vinder.
Jeg må gå, men…
-Fedt. -Tak, fordi du ringede.
-Det betyder meget. -Tillykke med fødselsdagen. Og…
Denne omgang var desværre ikke nok.
Tumorerne i hendes lunger reagerede ikke, som vi havde håbet.
Så gør vi det igen. En omgang til.
Det vil ikke gøre nogen forskel mere.
Så du siger…
Du siger, at det er uhelbredeligt.
Ja.
Hvor længe?
Det er svært at sige.
Det er også svært at høre.
Prøv.
Jeg foretrækker at lade være.
-Alle er forskellige og… -Hun fylder 18 i dag.
Kan hun blive 19 år?
Ja, det kunne hun. Det er muligt.
Ja.
Og 20?
Vi skal tale om, hvad du nu vil gøre,
selvom jeg kun kan gøre det behageligt for hende nu.
Jeg kan kontakte en hos Make-A-Wish,
hvis du er interesseret i det.
AT OVERLEVE KRÆFT I SKJOLDBRUSKKIRTLEN
VELKOMMEN TIL BRIGHTCLIFFE HOSPICE
HVOR UHELBREDELIGT SYGE UNGE KAN MØDE DØDEN PÅ DERES EGNE VILKÅR
ET MEDICINSK MIRAKEL?
JULIA JAYNE, 17, HÆVDER HUN ER HELBREDT FOR KRÆFT
Det er et særligt program med fuld finansiering.
Det hele giver mening.
Brightcliffe Hospice. Du ved, hvad det betyder, ikke?
Naturligvis. Men det er kun for unge mennesker.
Et af de eneste steder som dette i verden.
De burde være hos deres familie, Ilonka.
Mange af dem har ingen familie ifølge internettet.
Masser af plejebørn, børn, der er alene.
Det er et sted, hvor teenagere kan tilpasse sig på deres egne præmisser.
Det betyder ikke flere behandlinger. Ikke flere forsøg, ikke…
Intet af det virker.
Jeg lovede Maggie det.
Jeg lovede Maggie at tage mig af dig.
Og det gjorde du.
Du har gjort det så godt, Tim.
Som sagt, bare en prøveperiode.
Som en kræft-lejr.
Jeg bor på Motel 6 i byen.
Hvis du ombestemmer dig,
hvilket du kan, selvfølgelig, ombestemme dig.
Kom hjem til Sacramento. Husk det.
Ilonka. Hej.
Er du okay?
Ja, bare…
Deja-vu.
Undskyld.
Du vil tro, jeg er sær, men kender jeg dig?
Ja, det tror jeg. Du gik på Franklin High, ikke?
Eller var du patient på Seattle General?
Nej, jeg er fra Sacramento.
Underligt.
Der har jeg aldrig været.
Hvad er du her for?
Papillær skjoldbruskkirtelkræft med lungemetastaser, så…
Skjoldbruskkirtelkræft, vil jeg tro.
Leukæmi, vil jeg tro.
Rart at møde dig.
Skal jeg kalde dig Skjoldbruskkirtelkræft?
Undskyld, jeg hedder Ilonka.
Er alt i orden, skat?
Jeg har det fint. Det er leukæmi.
Kevin, godt at møde dig.
Godt at møde dig, Kevin. Jeg hedder Tim.
Skal vi gå ind og se, hvad der foregår?
Ja.
Nå, men vi ses.
Måske.
Ja. Jeg bliver her alligevel kun i kort tid.
-Ilonka, ikke? -Jeps.
Velkommen til Brightcliffe.
Jeg hedder Mark og er sygeplejerske. Lægen venter på dig.
Kom, jeg tager taskerne.
-Tak. -Ja. Hvordan var turen?
Den var smuk.
Den kan være halvfarlig nogle steder.
Er du sikker på, du er okay?
Ja, det er ingenting.
Jøsses. Hvor gammelt er det?
Huset blev opført i…
1901.
Ja, af en tømrerentreprenør…
Stanley Oscar Freelan.
Korrekt. Og hans kone Vera.
Det har skiftet ejer et par gange i årenes løb
indtil 1966, da dr. Stanton købte det.
Før det var det et udslusningshjem under Depressionen,
og et religiøst kollektiv kaldet Paragon boede her i 40'erne.
Så det var også et kultsted.
-Det vidste jeg ikke. -Ja, og det var…
Hvem er…
Hvad?
Det er…
Der er hun.
Velkommen tilbage, frøken Pollock.
Du er okay, skat.
Du besvimede bare.
Det er normalt for en med din diagnose.
Jeg troede, jeg så en gammel dame.
Jeg er ikke ligefrem en vårunge, men gammel er ret hårdt.
Ikke dig, men nogen…
Glem det.
Jeg er dr. Georgina Stanton. Velkommen til Brightcliffe.
Jeg er ked af det tidligere.
Tidligere, da du besvimede, samlede han dig op og løb mod døren,
hvilket jeg fuldt ud forstår.
Det giver ingen mening.
Der er ingen grund til at efterlade hende her.
At efterlade hende her, når hun er syg.
Stol på mig. Det ved jeg.
Sådan havde jeg det også, da jeg mistede min søn, Julian.
Jeg kunne ikke tale med forældre i din situation,
hvis jeg ikke selv havde prøvet det.
Undskyld, det vidste jeg ikke.
Det, jeg ikke forstod, når vi taler om kræft
eller alle uhelbredelige sygdomme.
Se det sprog, vi bruger, kampens sprog.
Vi vil bekæmpe det.
Vi kæmper med alt, hvad vi har.
Vær modig i kampen.
Og så siger folk, at de tabte kampen.
Det er så misforstået.
Jeg forstår. At tale om kampen er meget aktivt og instinktivt.
Se ikke på den svære del.
Se alle de skinnende, skarpe våben, vi har udviklet til jer.
Brightcliffe handler ikke om kampe.
Det handler om tilladelse til at forlade slagmarken.
At fokusere på at leve i stedet for at kæmpe.
Det handler ikke om at kæmpe, og det er bestemt ikke at tabe en kamp.
Hver dag her er en sejr.
Vi to kan tale lidt mere sammen, Tim, hvis du vil.
Måske mens Ilonka gør rundvisningen færdig.
Jeg…
Det lyder godt.
Her er sovesalen.
Drenge eller piger?
Begge.
Drenge og piger deler ikke værelse,
men vi ser ingen grund til at sætte dem i karantæne.
Disse unge mennesker oplever mere, end nogle voksne nogensinde kommer til.
Jeg kan i det mindste behandle dem som voksne.
Det er Spence.
Spence, jeg udnævner dig til støtteperson for eftermiddagen.
Jeg var nummer fem i rækken. Hvad er der sket med de andre?
Hold dig til, og bliv ikke væk.
Det er som en labyrint herinde, mere som Vegas.
Du må ikke vide, hvad klokken er,
og de vil ikke have, at du går.
Brightcliffes gamle patienter, årgang 1966, alle væk.
Ormeføde.
Det afhænger af, hvem man taler med.
Ham, der viste mig rundt, er væk nu.
Men han kaldte det Spøgelsesturen.
Tror du på spøgelser?
Betyder det noget?
Det kommer vel an på dine karriereambitioner.
Jeg krydser selv fingre.
Jeg bliver en begynder-poltergejst,
når vi glemmer at tage pis på folk.
Kommer du?
Ja.
Gruppeterapi foregår her. En masse terapier, faktisk.
Disse to laver noget new age-yoga,
som er hindi for pis og papir.
Det er Natsuki, æggestokkræft, og det er Sandra, lymfekræft.
Sandra er lidt af en Jesus-freak, apropos pis og papir,
og hun bliver sær, når man nævner parykken.
Jeg dømmer ikke. Hvad end der virker.
Vi har alle vores laster.
Det her er min last.
Ja, biblioteket er svært at slå.
Det hele er doneret fra et lokalt bibliotek, før det lukkede.
Det er som et rigtigt bibliotek, og lige så svært at navigere.
Der er et kartotek og det hele.
Men vent, til du ser det næste.
Amesh, nye pige.
Hejsa.
Glioblastom.
Prosit.
-Jeg hedder Ilonka. -Pis.
Ilonka, hej. Jeg er så glad for, at jeg ikke er den nye mere.
Velkommen. Det er en fantastisk dag for mig.
-Amesh har været her… -To måneder.
To måneder, og han har vist været…
To måneder med den nye-vittigheder.
-Den konstante chikane. -Der er ingen chikane.
Ingen chikane.
Men han nævner det hele tiden.
Han spørger, hvornår chikanen begynder, og vi siger,
det ikke er et klubhus.
Jeg kommer ikke på universitetet. Jeg beder ikke om meget.
Du kunne i det mindste have prøvet lidt chikane.
Hvorfor er du ikke enig med ham?
Du har ikke set hende i bikini.
Lydia er din.
Det er nogle gamle elevatorer. Jeg har kun set dem på film.
Kun den ene.
Vil du køre en tur? Tryk på B-knappen.
Jeg sagde: "Ingen chikane."
Jeg prøver gerne.
-Hvad er der i kælderen? -Det tør du ikke.
Nej, hold nu op.
-Endelig sker der noget. -Hold mund.
Kom an. Jeg fik kemo tre gange. Der skal meget til at skræmme mig.
Nej, vent. Lad være.
Kør ikke derned.
Lad være.
Det er lighuset.
Ja, det tænkte jeg ikke på.
Det giver mening, ikke?
I forhold til normale elevatorer er den her besat.
Den kører op og ned helt af sig selv om natten.
Der er noget galt med ledningerne.
Den er gammel, men jeg ville holde mig væk.
Hør her. Nu forstår jeg.
Det er ikke et godt sted til chikane.
-Ja. -Det er bare ondt.
Mind mig om at takke alle.
Det er smukt. Stop ikke.
Har du skrevet det?
Ja, det har jeg faktisk.
-Er du ny? -Jeg hedder Ilonka.
Cheri, rart at møde dig.
Jeg ved ikke meget om musik,
men jeg kan næsten garantere, at hun ikke skrev det.
Det er Cheri. Du skal passe på.
Pas hellere på.
Engang sagde hun, at hun var stewardesse,
og jeg troede på hende i mere end en dag.
Vi ved ikke meget om Cheri. Historien ændrer sig hele tiden.
Det eneste, jeg ved med sikkerhed, er, at den dag hun ankom,
kørte hun op med to flyttebiler, og barnepigen kørte i en Bentley.
Alt, hvad hun har sagt siden, skal tages med et gran salt, i bedste fald.
Værsgo. Du deler med Anya.
Hun skulle præsentere os.
Og jeg tror faktisk, hun skulle vise dig rundt.
Men Anya er Anya.
Middagen er i vinterhaven kl. 19, hvis du har lyst.
Ellers kan du få den leveret.
Brug ikke dit bækken.
De er i alle rum af en eller anden grund.
Og du skal helst ikke bruge det, medmindre du…
Kom så.
De er åbenbart dekorative.
Kom ind.
Du har vist besluttet dig, hvad?
Så kan vi lægge taskerne tilbage i bilen.
Vi kører hele natten og er hjemme i morgen.
Hvordan gik det med dr. Stanton?
For at være ærlig var hun fantastisk.
Hun mindede mig lidt om Maggie.
Jeg skulle køre dig på college, ikke herhen.
Det er ikke så meget anderledes.
Der er seriøs eliteuniversitets-stemning her.
Tænk på det sådan, hvis det hjælper.
Hvad fanden?
Hvad laver du?
Undskyld, der er…
Jeg hedder Ilonka.
Skjoldbruskkirtelkræft.
Med… Lungemetastaser.
-Du er Anya, ikke? -Ja.
Vil du læse alle dem?
Ja.
Jeg skulle starte på college til efteråret.
Jeg prøver at følge med mit pensum.
Pis.
Så der er…
Der er sære symboler under min seng skrevet med kridt.
-Ja. -Ved du…
Ved du hvorfor?
Rachel, tror jeg.
Rachel?
Samboen Rachel.
Hun var vild med heksekunst.
Til sidst.
Vi har alle brug for noget, ikke?
Ja.
Ti gram morfin til mig.
Jeg forstår.
Ikke nødvendigvis som heksekunst, men der er noget ved magisk tænkning.
Det virkede ikke for Rachel. Den kælling er død.
Men hvorfor ikke lade dem være? Måske virker det i andet forsøg?
Hvor indsatsen kan ændre sig.
Det var godt at møde… dig.
Skal jeg gå ud i køkkenet, eller…
Nej, De kommer med den. Speciallavet.
De taler allerede med din læge om det,
men du kan ændre menuen, hvis du vil.
Vi har ikke hilst på hinanden.
-Jeg hedder Sandra. -Ilonka. Rart at møde dig.
Jeg kan lide din…
-Flot hår. -Tak.
Også dit. Du ser fantastisk ud.
Jeg hedder Natsuki. Velkommen.
Hvor længe har I været her?
-Fire måneder for mig. -Fem.
-Tre. -Tre.
Treogtres dage, 17 timer og 11 minutter.
Du tæller ikke minutterne.
Sandra og Anya har været her længst.
I har begge været her i næsten…
-Seks måneder? -Næsten seks.
Mere end seks. Jeg har lige fået forlænget min tid her.
Jeg fik et dobbelt D. Du godeste.
Ja, det må jeg gøre.
-Dobbelt D? -Dobbeltdiagnose.
Stadig døende. Bekræftet.
Forsikringen dækker hospicet på seks måneder.
Hvis du stadig er her om seks måneder, skal du undersøges.
Er det her et hospice?
Mine forældre sagde, det var en kostskole.
De smider dig ikke ud.
Dr. Stanton smider os ikke ud.
Bare fordi der er et lighus i kælderen,
betyder det ikke, det ikke er en forretning.
Hvordan endte du her?
Jeg fandt selv Brightcliffe.
Jeg sendte en ansøgning, lavede et interview med Stanton over telefonen,
og hun sagde, der var en ledig plads.
Den ledige plads var vel Rachel.
Jeg lærte ikke Rachel at kende.
Hun var pissestrid, da du kom.
Og heksekunsten?
Hvis hun ikke var død af kræft,
ville nogen smide et hus ned over hende.
Jeg tror, Gud vil tilgive hende for hekseriet.
Jøsses. Rachel var wiccaner.
Hvis hun var kætter. ryger jeg direkte i helvede.
Kun Gud ved, hvad andre føler,
og jeg tror, du er mere fuld af kærlighed, end du giver udtryk for.
-Ja? -Åh nej.
Rachel blev mørk til sidst.
Jeg fortalte jer ikke de mærkelige ting, hun sagde.
Hun følte, at noget fulgte efter hende. Som en levende skygge.
Hver gang hun vendte sig om, var det væk.
Du kan ikke skræmme mig, Anya.
Natten før hun døde, løb hun ind på vores værelse.
Jeg ved ikke, hvordan hun kunne løbe.
Hun havde det rigtig skidt.
Hun sagde, det næsten fik ram på hende,
at hun kunne mærke dets fingre røre hendes skjorte.
Det var så tæt på.
Og hun græd og græd.
Hun sagde, at hun vidste, at hun ikke kunne flygte fra det.
Ikke igen.
Og næste dag døde hun.
-Hvorfor gør du altid det? -Gør hvad?
Det er skræmmende nok uden.
Du har intet at frygte, vel? Du har Jesus på din side.
Sandra, du ved, hvad det er.
Rachel tog mange stoffer til sidst.
Stofferne gør noget ved en.
Man må tage det, folk siger, med et gran salt.
Folk ser spøgelser og hører stemmer.
Jeg har hørt tre-fire versioner af den "levende skygge"-historie,
siden jeg kom.
Hun flippede helt ud.
Slap af, Sandra. Du er et nemt offer.
Sagde nogen Mark? Lyset slukkes kl. 22.00, nye pige.
Ikke noget med at vandre rundt.
Doc giver meget spillerum, men sikkerhed er ikke tilfældigt.
Derfor er der udgangsforbud.
Der er kun én vagt om natten.
Hvis du falder ned ad trappen, kan vi måske ikke høre dig.
Pis af med dig, Mark.
-Okay. Har nogen brug for andet? -Det er fint.
Hvad handlede det om?
-Ja. Spence hader Mark. -Hvorfor?
Han er ung, sød og sjov, og han er ikke døende.
Hvad er der ikke at hade?
TRAPPE
Du inviterede hende ikke engang.
Direkte fra mørket.
Hun sov.
Desuden ved jeg ikke med hende.
Det sagde du også om mig.
Og jeg havde ret. Halvdelen af dine historier er gamle afsnit af Doctor Who.
Jeg ville ønske, du ikke.
Vi har talt om det.
Ja, men det var før, jeg fandt to flasker i Stantons private lager.
Men bland det ikke med medicinen.
Nej, du skal ikke blande det med lorazepam.
Nedgør mig ikke.
-Vil det slå mig ihjel? -Ja, måske.
I bedste fald besvimer du og har det ad helvede til i tre dage.
Ligesom sidst.
Jeg dufter bare til det.
Jeg tager også et glas, bare for at dufte til det.
-Også mig. -Ja, også mig.
Jeg kan ikke rigtig lugte det.
Hvad så, Natsuki?
Jeg glæder mig til næste kapitel.
Formulering.
Hvor nåede jeg til?
Han gik hjem efter koncerten.
Jeg kan ikke lide den.
For fanden da.
Ikke for noget, Natsuki, men du fortæller den smukt.
-Tak. -Den er bare uhyggelig.
Dine er altid så uhyggelige.
Lev med det. Jeg hørte på dit engleporno tre nætter i træk.
Der fik hun dig, Sandra.
Jeg troede, I kunne lide min englehistorie.
Okay.
For dem før og dem efter.
For os nu og for dem hinsides.
For dem før og dem efter.
For os nu og for dem hinsides.
Set eller uset, her, men ikke her.
Set eller uset.
Her, men ikke her.
Okay, koncerten er slut, og Ren er på vej hjem.
Han planlagde ikke at blive så længe,
men han hørte den mærkelige musik,
der kommer fra kunstfløjen.
Og han forventede det ikke fra det tomme klasseværelse.
På vej hjem kan han høre det i vinden.
Han kunne ikke genkende gaden,
genkendte ikke disse huse.
Men han gik denne tur hver dag.
Den sad på rygraden.
Det gav ingen mening.
Og så den samme melodi så velkendt, som om han kendte hver en tone,
som han ville høre.
Så utrolig velkendt.
Så føler han at nogen iagtager ham.
Ikke fra gaden.
Gaden er tom.
Nej, vinduerne.
Hvert eneste vindue. Indrammer et ansigt som et portrætgalleri.
Alle smilede og betragtede ham.
Han bør løbe, tænker han, løbe tilbage, hvor han kom fra.
Men musikken er tilbage.
Den er i hans øre. Den er i hans hoved. Og så endnu en lyd.
Er du faret vild?
Du ser fortabt ud.
Jeg er…
Jeg ved ikke, hvor jeg er. Jeg…
Jeg ved ikke, hvor jeg er.
Kan du vise mig vej…
Er du faret vild?
Vent.
Vær ikke doven.
-Er du bange? -Chokeret er ikke det samme som bange.
Alle kan slå på gryder og pander bag nogens hoved.
Det er ikke skræmmende. Det er chokerende.
-Og det er dovent som bare fanden. -Måske.
Men når det sker,
giver det et adrenalinsus og…
Pis!
Kom nu. Skræmte du os lige med en sort kat?
Gør det først. Ikke til sidst.
Du har ret.
Pointen er, at bortset fra den hjemløse kat
var gaden tom.
Kan I huske, hvad læreren sagde?
Hvordan hun prøvede at advare ham om melodien.
Det, hun sagde om, hvordan musik finder vej ind i dit hoved.
Man kan ikke lade være med at høre det.
Hvordan det fortsætter, og hvordan hun prøver…
Hvad fanden var det?
Nye pige, du kan lige så godt komme frem.
Pis.
Jeg vidste, du ikke sov.
Jeg troede ikke, man måtte gå ud om natten.
Det er rigtigt.
Hvad er så det her?
Det er en slags klub.
Giv mig vinen.
Tag en tår.
Nej, tak.
Tag en tår.
Jeg kan ikke. Jeg tager medicin.
Du er på acetaminophen og hvad?
Haldol? Du må få en tår.
Drik det, så er du måske med i klubben.
Ellers kan du glemme det, ingen kører gratis.
Kom nu. Hun er her allerede.
Nu er hun enten medlem af klubben
eller et vidne for anklageren.
The Midnight Club.
Jeg ved ikke, om den oprindeligt hed det.
Det hed den, da jeg kom hertil.
Sniger I jer ind på biblioteket hver aften og…
Skaber spøgelser.
-Fortæller historier. -"Skaber spøgelser" lyder bedre.
Fortæller man en historie, føder man et nyt spøgelse fordi…
I sidste ende er vi ikke andet end…
…historier.
Ja, apropos,
Natsuki var midt i en neglebider.
Den har varet i tre dage,
og den er endelig blevet til en bunke åndssvage forskrækkelser.
Hold mund.
Klubben handler ikke kun om historierne.
En ret stor ting faktisk.
Hej, hun har ikke drukket vin.
Hun har ikke fortalt en eneste historie.
Vil du være med i klubben? Så bidrag.
Fortæl en historie, og drik ud.
Som jeg sagde før, ingen kører gratis.
Cheri kører faktisk gratis.
Jeg ville sige det.
Cheri har ikke fortalt noget i tre måneder.
Jeg arbejder på det.
Redigerer stadig, den er næsten færdig.
Det siger min far altid.
Han er en kendt filmproducer.
Cheri er fuld af historier.
Bare aldrig i klubben.
Cheri er den eneste, der kører gratis.
Hvilken slags historie?
Der er ingen regler, selvom der er et tema.
Vi prøver generelt at skræmme hinanden.
Ikke os alle.
I hvert fald de interessante af os.
De er nemme,
at skræmme nogen, der allerede har fået den værste nyhed nogensinde.
Vi er et hårdført publikum.
Okay, hvad med det her?
Historien handler om en ung kvinde, der fandt ud af, at hun var døende.
Pis af.
Kedeligt. Det prøver vi at undgå her. Det er lidt slidt.
Det er ikke, som I tror.
Hun hed Julia Jayne,
og hun blev født i 1951 i Lewiston, Idaho.
Hun mødte Nathan første år i gymnasiet.
Det var den slags kærlighed,
hvor alle kærlighedssange pludselig handler om dig.
Hun forelskede sig i 1968.
Det var også det år, hun opdagede, hun havde kræft i skjoldbruskkirtlen.
Højst et år.
Julia var 17 og boede hos sin ældre bedstemor,
som var så gammel, at hun knap nok var sig selv.
Skjoldbruskkirtlen, metastaser, stråling,
til sidst var der ingen anden mulighed,
og hun endte på et hospice.
Et nyt privat hospice til den sidste tid.
Den 20. maj 1969.
Nul-fem-to-nul-en-ni-seks-ni.
Hun var besat af den dato.
Den 20. maj 1969.
Et år efter diagnosen,
datoen, hun troede, kunne være hendes endeligt.
Nul-fem-to-nul-en-ni-seks-ni.
Hun savnede Nathan af hele sit hjerte. Nogle gange sent om aftenen
kunne hun sværge på, at kunne høre ham kalde på hende.
Julia.
Næste dag kom Julia ikke til morgenmad.
De gennemsøgte hele huset, men fandt hende ikke.
-Julia! -Julia!
Endnu en dag, og politiet melder hende savnet.
Julia Jayne gik i søvne,
og de frygtede, at hun var gået ud om natten.
I værste fald gik hun for tæt på klippen og ud i havet.
Dage bliver til uger, og så en måned senere…
Julia blev spurgt, hvor hun havde været i al den tid, hun svarede…
Jeg forlod aldrig huset.
Kort efter begyndte tumorerne at skrumpe ind.
Og så forsvandt de pludselig.
Rygtet om hendes afrejse spredte sig.
Prognosen ændrede sig. Hun ville overleve.
Men før hun forlod hospicet, en sidste ting.
Nul-ni-en-fire-en-ni-syv-nul.
En-en-to-fem-en-ni-syv-en
Julia, lægen vil se dig.
Nul-to-nul-seks-en-ni-otte-ni
Det virkede som volapyk, indtil…
Den 14. september 1970.
Nul-ni-en-fire-en-ni-syv-nul.
Den unge kvinde døde i sin seng.
Og den 25. november…
-En-en-to-fem-en-ni-syv-en. -…et år senere,
døde den unge mand også.
Og portøren, der havde hjulpet Julia hen til hendes bil,
døde i en bilulykke den 6. februar 1989.
Nul-to-nul-seks-en-ni-otte-ni
Julia Jayne var som alle andre, efter hun forsvandt.
Hun kendte ikke længere sin udløbsdato, men…
…det var, som om hun var forbandet til at kende alle andres.
Så?
Hvad blev der af hende?
I nævnte, der var mere til klubben.
En ret stor ting, sagde I.
Hvad er det?
Fortæl mig det, så afslutter jeg måske historien.
Okay, grønskolling.
Der er en slags aftale,
som en pagt,
der går tilbage til klubbens begyndelse, hvornår det end var.
Vi fortæller ikke bare historier.
En af os ved dette bord vil dø først og sandsynligvis snart.
Jeg hader, når du siger det.
Den første, der dør, har en stor opgave.
En form for ansvar.
At gøre alt, hvad de kan, for at række ud fra den anden side.
Fortælle de andre, hvad de kan forvente.
Så…
Er nogen dukket op?
Har nogen fået et tegn?
Ja. Vi har beviser på efterlivet.
Det skete for et par uger siden.
Nu mødes vi bare af vane.
Det har jeg.
Jeg har set et tegn.
Nej, du har ikke.
I anskuer det helt forkert.
Hvad sker der efter døden?
I ved ikke engang, hvor I befinder jer.
Der er så mange historier om dette sted, lige netop dette hus,
Historier om folk, der troede, de skulle dø, men ikke døde.
Jeg kan fortælle jer de historier.
Historier til en anden aften, hvis I vil have mig.
Jeg vil endda indgå i jeres pagt.
Hvis det er mig, der ryger først,
vil jeg stå imod det slør,
og jeg vil skubbe og skrige og jamre, indtil I hører mig.
Og jeg vil skrige sandheden.
Det lover jeg.
Du behøver ikke være så dramatisk.
Det var en god historie. Fandt du på den?
Det gjorde jeg.
Du kunne være blevet forfatter.
Det kan jeg stadig.
Men det hele er ikke opdigtet, vel?
Hvad mener du?
Det er lige det.
De andre kan lide at være her, men de forstår det ikke.
De tager sig ikke tid.
Kigger ikke længe på de billeder.
De vil ikke tænke på det, men jeg er anderledes.
Jeg har brugt timevis på at se på billederne,
og tænke på personerne på dem og kigge på deres navne.
Navne som Julia Jayne.
Hvor meget af historien var sand?
Jeg faldt over historien, da jeg undersøgte skjoldbruskkirtelkræft.
Hun havde det også og var her på Brightcliffe.
Årgang '68.
Og politirapporterne er ægte.
Hun forsvandt, men kun i en uge,
og hun kom tilbage,
og hun gik gennem hoveddøren som en næsten rask person.
Hun sagde, det var på grund af det her sted,
at hun fandt noget her, som kurerede hende.
Hun kunne være i live et sted.
Du valgte ikke stedet tilfældigt, vel?
Du er her på grund af den historie.
Der er så meget mere her, end I ved.
Måske kan vi finde ud af det sammen, men…
Ja, du har ret. Det er derfor, jeg er her.
Jeg vil overleve.
Ja.
Vi bør…
Vi må hellere gå op igen.
Hvis nu natsygeplejersken går sin runde.
Jeg bliver her lidt.
Se godt efter, som du sagde,
tilbringe et roligt øjeblik med børnene.
Okay. Jamen, godnat så.
Godnat, Kevin.
Tekster af: Elizabeth Gunthel Hansen