‏- סדרה של NETFLIX -
‏הפרק הבא.
‏זה משהו שאנשים אומרים הרבה
‏כשהם מדברים על סיפור חייהם.
‏תהפכו את הדף. העבר הוא פרולוג.
‏הפרק הבא. כאילו שהוא כבר נכתב.
‏כאילו שהמילים כבר מחכות לנו.
‏אבל אני לא מסכימה.
‏אנחנו המחברים של הסיפורים שלנו.
‏נכון, לא תמיד נוכל לשלוט בעלילה, ‏אבל נוכל להחליט מי אנחנו רוצים להיות.
‏אז מבחינתי, הפרק הבא פשוט אומר
‏אפשרויות איו־סופיות של הדף הריק.
‏התחלות חדשות. לא משנה מי היית…
‏מי היינו בתיכון.
‏הספורטאי, החנון, המוזר, הפושע, הנסיכה,
‏או איזו תפנית בעלילה נזרקה לעברנו.
‏הגיע הזמן להפוך דף ‏ולכתוב את הפרק הבא בעצמנו.
‏זה יכול להיות המדחס. בטח.
‏לא. רק המאוורר פועל.
‏בת כמה אמרת שהיחידה הזו? ‏בשביל 370 מטרים רבועים.
‏כן, אני יכול לבדוק את החיווט, ‏אבל יכול להיות שיהיה צורך להחליף.
‏אולי מחר בשעה 9:00?
‏כמובן. כן, אין בעיה.
‏בסדר. כן.
‏בסדר, ביל. כן. נתראה.
‏לקוח חדש? ‏-תסרוקת חדשה?
‏וואו, נראה נהדר.
‏זה יראה נהדר גם בכובע וגלימה.
‏בחיי. הלוואי שמגי הייתה כאן ‏כדי לראות את זה.
‏זה כל מה שהיא רצתה. אבל תעשי כמיטב יכולתך.
‏משמעות המילה סלוטטוריאן ‏היא השנייה הכי טובה, אז…
‏אה, רק שנייה.
‏בחייך, אילונקה. היית בסדר גמור,
‏ואת צריכה לחגוג.
‏כדאי שגם תפרי כמה כללים, לדעתי.
‏כן, פעם אחת בחיים.
‏רק כדי… ‏-תפסיק, טים.
‏לעזאזל. עשית את זה.
‏האדום נראה קשוח.
‏איפה ג'וזי?
‏היא השתפנה, ואני מבינה אותה.
‏מה אם לא ייתנו לנו להיכנס?
‏כלומר… ‏-לורן, זאת ההזדמנות שלנו
‏ללכת למסיבת קולג' אמיתית!
‏או שנתחיל עם מסיבת תיכון, ‏כי די פספסנו את ההזדמנות הזו.
‏היינו חנוניות־על.
‏זין על התיכון.
‏וודקה סודה, בבקשה.
‏הוא לא ברמן. ‏-זה בסדר.
‏אתן לומדות כאן? אתן נראות צעירות.
‏תודה.
‏הנה הם.
‏אני לא יודע למה צריך ‏שישה סוגים של רום בלי מים.
‏כן, מחצית מבקבוקי המים ‏במטבח משמשים כמאפרות.
‏אז את לא שותה הרבה או שאת ברגיעה?
‏אני מחכה לחברה שלי. היא עסוקה.
‏אני חושבת שהיא מנסה לעשות כמה טעויות.
‏אני בריאן.
‏אילונקה. ‏-אני לא חושב שראיתי אותך בסביבה.
‏לא הסתובבתי הרבה השנה.
‏מה החוג הראשי שלך?
‏אנגלית. ‏-גם אני.
‏מה אתה אומר.
‏מה היו הקורסים האהובים עליך השנה?
‏אני אלך על ספרות רומנטית ויקטוריאנית.
‏כן. אני יודע שזה נשמע כמו משפט פתיחה. ‏-זה נשמע כמו משפט פתיחה.
‏אבל זה לא.
‏אני יודעת שלא, אני מבינה.
‏רומנטיקה וטרור בעידן אנגליה הוויקטוריאנית.
‏זו הייתה אחת האפשרויות שלי לתזת הגמר.
‏אחת האפשרויות שלך? ‏-אני מתה על אוסקר ויילד.
‏ככה־ככה עם סטיבנס. ‏ואני עדיין אוהבת אהבה מנומסת.
‏האהובה עליי היא שלי. מרי, לא בעלה.
‏מרי שלי, הנערה שכתבה את "פרנקנשטיין".
‏נערה בגיל העשרה עשתה זאת.
‏היא הייתה בת 19 כשהפכה לאם האימה המודרנית.
‏כלומר, היא כתבה את היצירה הגדולה הראשונה ‏בז'אנר המדע הבדיוני.
‏פרנקנשטיין הוא לא רק ‏סיפור היצירה הראשון שהשתמש כך במדע,
‏אבל כדי להתעסק עם אתיקת הנבחן והבוחן…
‏סליחה, זה…
‏לכן בחרתי בשייקספיר לתזה שלי. אני…
‏אני נוטה לקשקש כשאני מדברת על שלי.
‏אלוהים. איפה היית כל הסמסטר?
‏אז ספר לי על עצמך.
‏מי המועדפים עליך…
‏סליחה. מי…
‏הנה. בבקשה.
‏אילונקה, שמעת אותי?
‏סליחה, אני פשוט…
‏אני מצטערת. אני לא מרוכזת.
‏תוכלי לחזור על השם.
‏מה השם… תגידי את השם האמיתי, בבקשה.
‏קרצינומה פפילרית בבלוטת התריס.
‏בסדר. סרטן בלוטת התריס.
‏אמרת שניתן לטפל בו?
‏זה יכול להיות. אנחנו צריכים לדעת יותר.
‏אבל לפי תוצאות הביופסיה, ‏עלינו לבצע כריתת בלוטת תריס מיידית
‏ולהתחיל טיפול ביוד רדיואקטיבי.
‏את רוצה להסיר את בלוטת התריס שלי?
‏אני הולכת ללמוד בסטנפורד בסתיו.
‏סטנפורד, אני…
‏אם נתחיל עכשיו…
‏זה יסתיים לפני תחילת הסמסטר?
‏קשה לומר.
‏פשוט צריך לקבוע מועד לכריתת בלוטת התריס.
‏אז תסבירי לי על המקרה הגרוע ביותר.
‏המקרה הכי גרוע. פשוט תסבירי לי.
‏לדבר על זה זו הדרך הכי טובה ‏לוודא שזה לא יקרה, נכון?
‏אני אצטרך כימותרפיה?
‏מותק, בואי לא ניכנס לזה.
‏אילונקה, יש הרבה שלבים מכאן עד הכימותרפיה.
‏הסיכויים לטובתי?
‏זה לא כל כך פשוט.
‏אני הייתי במקום השני במחזור עם 900 ילדים.
‏וגם הכי צעירה בכיתה שלי, ‏וקפצתי שנה כדי להגיע לכאן.
‏הייתי בשתי העשיריות העליונות ‏של האחוזון העליון.
‏אני טובה עם סיכויים.
‏אני מסתדרת.
‏"יום הולדת שמח אילונקה היקרה
‏יום הולדת שמח…"
‏מה אני אמורה…
‏כלומר, הנרות לא דולקים.
‏בתי חולים לא ממש אוהבים להבות, אז…
‏בסדר.
‏יש… ‏-יום הולדת שמח, ילדה.
‏רגע, אין לך התקנה היום? ‏-זה…
‏לא, זה חשוב יותר.
‏אל תאבד עוד עבודה בשבילי.
‏זה חשוב יותר.
‏אז איך זה?
‏האמת היא שהקולג' קל יותר מהתיכון.
‏זאת אומרת, ‏פחות שטויות ויותר דברים חשובים באמת.
‏טים, אפשר לשאול אותך? ‏-כן.
‏אז מה העניינים איתך?
‏האוכל מחורבן ‏והאב המאמץ שלי הוא החבר היחיד שלי.
‏אבל יש אח שנדלק עליי.
‏הוא חמוד? ‏-אני מעדיפה למות.
‏אז ניצחתי.
‏אני חייבת ללכת, אבל…
‏מגניב. ‏-תודה שהתקשרת.
‏זה אומר הרבה. ‏-יום הולדת שמח. ו…
‏בעיקרון, אני חוששת שהטיפול הזה לא הספיק.
‏הגידולים בריאות שלה לא הגיבו כפי שקיווינו.
‏אז נעשה את זה שוב. עוד טיפול.
‏טיפול נוסף לא יגרום לשינוי בשלב הזה.
‏אז את אומרת ש…
‏את אומרת שהיא חולה סופנית.
‏כן.
‏כמה זמן?
‏קשה לומר.
‏זה גם קשה לשמוע, לעזאזל, דוקטור.
‏תנסי.
‏אני באמת מעדיפה שלא.
‏כולם שונים, ו… ‏-היא בת 18 היום.
‏היא יכולה להגיע לגיל 19?
‏כן, היא יכולה. זה אפשרי.
‏כן.
‏ולגיל 20?
‏צריך לדבר על מה שאתה רוצה לעשות בהמשך,
‏אף שאין הרבה דברים שאוכל לעשות ‏חוץ מלגרום לה להרגיש בנוח.
‏אוכל לפנות למישהו ב"משאלת לב",
‏אם זה עשוי לעניין אותך.
‏- לשרוד סרטן בלוטת התריס -
‏- ברוכים הבאים להוספיס ברייטקליף -
‏- מקום בו בני נוער סופניים ‏יכולים להיפרד בתנאים שלהם -
‏- נס רפואי? -
‏- ג'וליה ג'יין, 17, טוענת שנרפאה מסרטן -
‏זאת תוכנית מיוחדת והיא ממומנת לחלוטין.
‏כלומר, כל זה, הכול מתחבר.
‏הוספיס ברייטקליף. ‏את יודעת מה זה אומר, נכון?
‏כמובן. אבל הוא מיועד לצעירים.
‏אחד המקומות היחידים בעולם.
‏הם צריכים להיות עם המשפחה שלהם, אילונקה.
‏נראה מהאתר שלהרבה מהם אין משפחות.
‏המון ילדי אומנה, ילדים בכוחות עצמם.
‏זה מקום שבו בני נוער ‏עוברים שינוי בתנאים שלהם.
‏זה אומר שלא יהיו עוד טיפולים. ‏אין יותר בדיקות, אין יותר…
‏דבר מזה לא עובד!
‏הבטחתי למגי.
‏הבטחתי למגי שאדאג לך.
‏וזה מה שעשית.
‏היית כל כך טוב, טים.
‏כמו שאמרתי, זו רק תקופת ניסיון.
‏אז, כמו מחנה קיץ לסרטן.
‏אני אהיה במוטל 6 בעיר.
‏אז רק למקרה שתשני את דעתך,
‏ואת יכולה, מן הסתם, לשנות את דעתך.
‏תחזרי ישר הביתה לסקרמנטו. תזכרי את זה.
‏אילונקה. היי.
‏היי, את בסדר, ילדונת?
‏כן, פשוט…
‏דז'ה וו.
‏סליחה.
‏אתה תחשוב שאני משונה, אבל אני מכירה אותך?
‏כן, נראה לי. למדת בתיכון פרנקלין, נכון?
‏או שהיית מאושפזת בסיאטל ג'נרל?
‏לא, אני מסקרמנטו.
‏מוזר.
‏לא, אף פעם לא הייתי שם.
‏על מה את יושבת?
‏קרצינומה פפילרית בבלוטת התריס ‏עם גרורות לריאות, אז…
‏סרטן בבלוטת התריס, אני מניחה.
‏לוקמיה, כנראה.
‏נעים להכיר.
‏שאקרא לך סרטן בלוטת התריס?
‏סליחה, אני אילונקה.
‏הכול בסדר, חמודה?
‏כן, אני בסדר. זה לוקמיה.
‏קווין, נעים מאוד.
‏נעים מאוד, קווין. אני טים.
‏טוב, שנבדוק את המקום ונראה במה מדובר?
‏כן.
‏טוב, נתראה.
‏אולי.
‏כלומר, כן. אהיה כאן לטווח קצר בכל מקרה.
‏אילונקה, נכון? ‏-כן.
‏ברוכה הבא לברייטקליף.
‏אני מארק, אחד האחים, הד"ר מחכה לך בפנים.
‏בואו. אני אעזור לך עם התיקים.
‏תודה. ‏-כן. איך הייתה הנסיעה?
‏מקסימה.
‏היא יכולה להיות קצת מפחידה במקומות.
‏את בטוחה שאת בסדר?
‏כן, זה שום דבר.
‏בחיי. בן כמה המקום הזה?
‏הבית עצמו נבנה ב…
‏שנת 1901.
‏נכון. על ידי תעשיין עצים…
‏סטנלי אוסקר פרילון.
‏נכון. וגם אשתו, ורה.
‏הוא החליף ידיים כמה פעמים בשנים שלאחר מכן,
‏עד 1966, כאשר ד"ר סטנטון רכשה אותו.
‏אך לפני כן הוא היה בית מחסה ‏במהלך השפל הכלכלי.
‏וקומונה דתית בשם "פראגון" ‏חיה פה בשנות ה־40.
‏אז זה גם היה מתחם של כת.
‏לא ידעתי את זה. ‏-כן, וזה היה…
‏מי…
‏מה?
‏זה…
‏הנה היא.
‏ברוכה השבה, גברת פולוק.
‏את בסדר, חמודה.
‏רק התעלפת.
‏זה די שכיח בשביל מישהי עם אבחון כשלך.
‏חשבתי שראיתי מישהי, אישה זקנה.
‏אני לא בדיוק נערה צעירה, ‏אבל זקנה זה די אכזרי.
‏לא את, מישהי…
‏לא משנה.
‏אני ד"ר ג'ורג'ינה סטנטון. ‏ברוכה הבאה לברייטקליף.
‏אני מצטער על מה שקרה קודם, ד"ר.
‏מוקדם יותר, כשהתעלפת, ‏הוא אסף אותך ורץ לדלת,
‏ואני לגמרי מבינה את זה.
‏זה לא הגיוני.
‏אין טעם להשאיר אותה כאן.
‏להשאיר אותה פה כשהיא חולה.
‏סמוך עליי. אני יודעת.
‏בדיוק כך הרגשתי כשאיבדתי את בני, ג'וליאן.
‏לא הייתי יכולה לדבר עם הורים במצבך
‏אם לא הייתי אחת בעצמי.
‏סליחה, לא ידעתי.
‏מה שלא הבנתי, כשאנחנו מדברים על סרטן,
‏או כל מחלה סופנית, למעשה.
‏תראו באיזו שפה אנחנו משתמשים, שפת הקרב.
‏אנחנו נילחם בדבר הזה.
‏אנחנו נילחם בכל הכוח.
‏תהיו אמיצים לקראת הקרב.
‏ואז אנשים אומרים שהם הפסידו בקרב.
‏זה מיושן.
‏אני מבינה. לדבר על הקרב, זה פעיל, זה עצבי.
‏אל תסתכלו על החלק הקשה.
‏תראו את כל הנשקים המבריקים והחדים ‏שפיתחנו כדי שתנסו.
‏ברייטקליף לא עוסק בקרבות.
‏העניין הוא אישור לעזוב את שדה הקרב.
‏להתמקד בחיים במקום להילחם.
‏לא מדובר כאן בקרב, ‏וזה בהחלט לא להפסיד בקרב.
‏כל יום בחיים כאן הוא ניצחון.
‏אנחנו יכולים לדבר עוד קצת, טים, ‏אם אתה רוצה.
‏אולי בזמן שאילונקה תסיים את הסיור שלה.
‏אני…
‏אני אשמח.
‏אז אלה המעונות.
‏בנים או בנות?
‏גם וגם.
‏בנים ובנות לא חולקים חדר, כמובן,
‏אבל אנחנו לא רואים צורך לשים אותם בהסגר.
‏הצעירים האלה מתמודדים עם יותר ‏ממה שמבוגרים רבים יתמודדו איתו אי פעם.
‏המעט שאני יכולה לעשות ‏הוא להתייחס אליהם כאל מבוגרים.
‏זה ספנס.
‏ספנס, אני מכריזה עליך ‏בתור אחראי חניכים לאחר הצוהריים.
‏הייתי החמישי בתור. מה קרה לאחרים?
‏תיצמדי אליי ואל תלכי לאיבוד.
‏זה כמו מבוך כאן, כמו וגאס.
‏הם לא רוצים שתדעי מה השעה,
‏והם לא רוצים שתצאי.
‏חולים לשעבר של ברייטקליף, ‏מחזור 1966. כולם אינם.
‏בעולם הבא.
‏תלוי עם מי את מדברת.
‏הבחור שערך לי את הסיור הזה, הוא כבר איננו.
‏אבל הוא קרא לזה "סיור הרוחות".
‏את מאמינה ברוחות רפאים, טירונית?
‏זה משנה?
‏תלוי בשאיפות הקריירה שלך, אני מניח.
‏אני, אני מחזיק אצבעות
‏שאהיה פולטרגייסט מתחיל כשסוף סוף נשכח
‏להסתלבט על אנשים.
‏את באה?
‏כן.
‏טיפול קבוצתי יתקיים כאן. ‏כמה טיפולים, למען האמת.
‏שתי אלה עוסקות במשהו ניו אייג'י בשם יוגה.
‏בהינדית זה אומר "בולשיט".
‏זו נצקי, סרטן השחלות. זו סנדרה, לימפומה.
‏סנדרה קצת משוגעת על ישו, ‏אם מדברים על שטויות
‏והיא מתנהגת מוזר אם מזכירים את הפאה שלה.
‏בלי שיפוטיות. מה שעובד.
‏לכולנו יש רעל לבחור.
‏זה הרעל שלי.
‏כן, הספרייה היא הדבר הכי טוב.
‏הכול נתרם מספרייה מקומית לפני שהיא נסגרה.
‏אז היא כמו ספרייה אמיתית, קשה לנווט בה.
‏יש קטלוג כרטיסים והכול.
‏אבל חכי ותראי מה הלאה.
‏אמש, בחורה חדשה.
‏היי.
‏גליובלסטומה.
‏לבריאות.
‏אני אילונקה. ‏-לעזאזל.
‏אילונקה, היי. ‏אני שמח שאני כבר לא הילד החדש.
‏ברוכה הבאה. זה יום נהדר בשבילי.
‏אמש כאן כבר… ‏-חודשיים.
‏חודשיים, ונראה לי שהוא…
‏חודשיים של בדיחות על הילד החדש.
‏ההשפלות הבלתי פוסקת. ‏-אין שום השפלות.
‏אין השפלות.
‏אבל הוא ממשיך להעלות את זה,
‏הוא שואל אותנו מתי מתחילות ההשפלות ‏ואנחנו אומרים לו
‏שזה לא בית אחווה.
‏אני לא אלך ללמוד בקולג'. ‏אני לא חושב שאני מבקש הרבה.
‏יכולתם לפחות לנסות להשפיל אותי קצת.
‏אני לא יודע למה אתה לא יכול להסכים איתו.
‏לא ראית אותה בביקיני.
‏טוב, לידיה כולה שלך.
‏יש לכם מעליות ישנות. ראיתי כאלה רק בסרטים.
‏רק אחת.
‏את רוצה לעשות סיבוב? ‏פשוט תלחצי על הכפתור הכחול.
‏אחי, אמרתי בלי שטויות.
‏אני אצא לסיבוב.
‏מה יש במרתף? ‏-אוי, בן־אדם, נראה אותך.
‏לא, הוא לא.
‏אחי, סוף סוף… ‏-שתו'ק!
‏נראה אותך. עברתי שלושה סבבים ‏של כימותרפיה. צריך הרבה כדי להפחיד אותי.
‏לא, רגע. לא.
‏אל תרדי לשם באמת.
‏לא.
‏זה חדר המתים.
‏כן, לא חשבתי על זה.
‏הגיוני, לא?
‏הייתי אומר שתצאי בכלל מהמעלית, ‏היא אחוזת דיבוק.
‏נדלקת ונכבית, עולה ויורדת בלילה לבד.
‏משהו לא בסדר בחיווט.
‏היא עתיקה, אבל אני לא הייתי משתמש בה.
‏אתה יודע מה? אני מבין עכשיו.
‏זה לא מקום טוב להשפלות.
‏כן. ‏-זה פשוט מרושע.
‏תזכיר לי להודות לכולם.
‏זה יפהפה. אל תפסיקי.
‏את הלחנת את זה?
‏את יודעת מה? כן.
‏את חדשה? ‏-אני אילונקה.
‏שרי, נעים להכיר.
‏בסדר, אני לא מבין הרבה במוזיקה,
‏אבל אני יכול כמעט להבטיח ‏שהיא לא הלחינה את זה.
‏זו שרי. את צריכה להיזהר.
‏כן, תזהרי.
‏פעם היא סיפרה לי שהיא דיילת,
‏והאמנתי לה במשך יותר מיום.
‏אנחנו לא יודעים הרבה על שרי. ‏הסיפור משתנה כל הזמן.
‏הדבר היחיד שאני יודע בוודאות ‏הוא שביום שהיא הגיעה,
‏היא נסעה עם שתי משאיות ‏והמטפלת שלה נהגה בבנטלי.
‏מאז לקחתי את כל מה שהיא אמרה ‏בעירבון מוגבל, לכל היותר.
‏כולו שלך. ובכן, שלך ושל אניה.
‏היא הייתה אמורה לפגוש אותך כאן.
‏למעשה, אני חושב ‏שהיא הייתה אמורה לערוך לך את הסיור.
‏אבל, ובכן, אניה היא אניה.
‏ארוחת הערב תהיה בקונסרבטוריון בשבע, ‏אם מתחשק לך.
‏אחרת, אפשר להביא לך אותה.
‏אל תשתמשי בסיר הלילה.
‏הם בכל חדר מסיבה כלשהי,
‏והם ממש לא רוצים שתשתמשי בו, אלא אם…
‏קדימה.
‏מתברר שהם קישוטיים, לזה התכוונתי.
‏היכנס.
‏טוב, אני מניח שהחלטת.
‏אנחנו יכולים לשים את התיקים בחזרה במכונית.
‏ניסע כל הלילה ונחזור הביתה בבוקר.
‏איך היה עם ד"ר סטנטון?
‏למען האמת, היא הייתה נהדרת.
‏היא קצת הזכירה לי את מגי.
‏אני אמור להסיע אותך לקולג', לא לפה.
‏טוב, זה לא נורא שונה.
‏יש כאן אווירה רצינית של ליגת הקיסוס.
‏תחשוב על זה כך, אם זה עוזר.
‏מה לעזאזל?
‏מה את עושה?
‏סליחה, יש…
‏אני אילונקה.
‏סרטן בלוטת התריס.
‏עם… גרורות בריאות.
‏את אניה, נכון? ‏-כן.
‏את מתכוונת לקרוא את כל אלה?
‏כן.
‏הייתי אמורה להתחיל ללמוד בקולג' בסתיו,
‏אני מנסה לעמוד בקצב תוכנית הלימודים שלי.
‏לעזאזל.
‏אז יש…
‏יש סמלים מוזרים ‏מתחת למיטה שלי כתובים בגיר.
‏כן. ‏-את…
‏את יודעת למה?
‏רייצ'ל, אני מניחה.
‏רייצ'ל?
‏השותפה רייצ'ל.
‏היא הייתה ממש בקטע של דברים ויקניים.
‏לקראת הסוף.
‏כולנו זקוקים למשהו, נכון?
‏כן.
‏עשרה גרם מורפיום בשבילי.
‏טוב, אני מבינה.
‏לא בהכרח כמו ויקה, ‏אבל יש משהו בחשיבה קסומה.
‏זה לא עבד בשביל רייצ'ל, הכלבה הזאת מתה.
‏אבל למה לא להשאיר אותם שם? ‏לכי על הכול או כלום.
‏היכן שהניקוד באמת יכול להשתנות.
‏טוב, היה נפלא להכיר… אותך.
‏אני הולכת למטבח? או…
‏לא, הם יכינו לך במיוחד.
‏הם כבר דיברו על זה עם הרופא שלך,
‏אבל תוכלי לשנות את התפריט אם תרצי.
‏לא הכרנו באופן רשמי.
‏אני סנדרה. ‏-אילונקה. נעים להכיר.
‏אני אוהבת את ה…
‏אני אוהבת את השיער שלך. ‏-תודה.
‏גם שלך. את נראית נהדר.
‏אני נצקי. ברוכה הבאה.
‏כמה זמן כולכם כאן?
‏אני ארבעה חודשים. ‏-חמישה.
‏שלושה. ‏-שלושה.
‏63 ימים, 17 שעות ו־11 דקות.
‏אתה לא יודע את הדקות.
‏סנדרה ואניה הן הוותיקות כאן.
‏הייתן פה כמעט…
‏כמעט שישה חודשים? ‏-כמעט שישה.
‏יותר משישה. ‏למען האמת, בדיוק חידשו לי את החברות.
‏קיבלתי את הא' הכפולה שלי, תודה לאל.
‏אני צריכה לעשות את זה.
‏א' כפולה? ‏-אבחנה כפולה.
‏עדיין גוססת. זה מאושר.
‏הביטוח משלם על ההוספיס ‏בהפרשים של שישה חודשים.
‏אם עדיין תהיי כאן בעוד שישה חודשים, ‏את חייבת לגשת לבדיקה.
‏זה הוספיס?
‏ההורים שלי אמרו לי שזו פנימייה.
‏הם לא באמת יזרקו אותך.
‏ד"ר סטנטון לא תזרוק אותנו.
‏רק כי יש חדר מתים במרתף,
‏לא אומר שזה לא עסק.
‏אז איך הגעת לכאן?
‏מצאתי את ברייטקליף בעצמי.
‏שלחתי טופס בקשה, התראיינתי אצל סטן בטלפון
‏והיא אמרה שיש מקום פנוי.
‏המקום שהתפנה היה רייצ'ל, אני מניחה.
‏לא ממש הכרתי את רייצ'ל.
‏היא כבר הייתה במצב רוח עצבני כשהגעת.
‏וכל עניין הכישוף?
‏אם הסרטן לא היה הורג אותה,
‏מישהו היה מפיל עליה בית.
‏אני חושבת שאלוהים יסלח לה על עניין הכישוף.
‏אלוהים. רייצ'ל הייתה ויקנית.
‏אם היא הייתה כופרת, ‏אני הולכת ישר לגיהינום.
‏רק אלוהים יודע מה יש בלב שלנו בסוף.
‏ואני רוצה לחשוב שהוא יגלה ‏ששלך הרבה יותר מלא באהבה משאת מראה.
‏כן? ‏-אוי, לא.
‏רייצ'ל נעשתה אפלה לקראת הסוף.
‏לא סיפרתי לכם את הדברים המוזרים שהיא אמרה.
‏היא אמרה שהיא יכולה להרגיש ‏משהו עוקב אחריה, כמו צל חי.
‏ובכל פעם שהיא הסתובבה, זה נעלם.
‏לא תפחידי אותי, אניה.
‏בלילה לפני שהיא מתה, ‏היא באה בריצה לחדר שלנו.
‏אני לא יודעת איך היא רצה.
‏היא הייתה במצב ממש רע באותו הזמן.
‏היא אמרה שזה כמעט תפס אותה.
‏שהיא מרגישה את אצבעותיו נוגעות בחולצה שלה.
‏שזה היה כל כך קרוב.
‏והיא בכתה ובכתה…
‏היא אמרה שהיא ידעה שלא תוכל להימלט ממנו.
‏לא שוב.
‏ויום למחרת היא מתה.
‏למה את תמיד עושה את זה? ‏-עושה מה?
‏מספיק מפחיד גם בלי זה.
‏אין לך ממה לפחד, נכון? כלומר, ישו לצידך.
‏סנדרה, את יודעת מה העניין?
‏רייצ'ל לקחה המון תרופות לקראת הסוף.
‏התרופות משפיעות חזק.
‏צריך להתייחס ‏למה שאנשים אומרים בעירבון מוגבל.
‏כלומר, אנשים רואים רוחות רפאים, ‏שומעים קולות.
‏שמעתי שלוש או ארבע גרסאות ‏לסיפור של הצל החי הזה
‏מאז שהגעתי לכאן.
‏היא הייתה מסטולה בטירוף.
‏תירגעי, סנדרה. את מטרה קלה.
‏מישהו אמר מארק? ‏כיבוי אורות בשעה 22:00, בחורה חדשה.
‏בלי לשוטט. בסדר?
‏הדוקטור נותנת הרבה מרחב תמרון, ‏אבל בטיחות היא לא במקרה.
‏לכן יש עוצר נוקשה.
‏יש רק אדם אחד בשולחן הלילה.
‏אז אם תיפלו במדרגות, אולי לא נשמע אתכם.
‏לך לעזאזל, מארק.
‏בסדר. מישהו צריך משהו? ‏-אנחנו בסדר.
‏מה זה היה?
‏כן. ספנס די שונא את מארק. ‏-למה?
‏הוא צעיר וחמוד ומצחיק, והוא לא גוסס.
‏מה יש לא לשנוא?
‏- מדרגות -
‏אפילו לא הזמנת אותה.
‏ישר מהחושך.
‏היא ישנה.
‏חוץ מזה, אני לא בטוחה בקשר אליה.
‏היי, אמרת את זה עליי.
‏ואני צדקתי. חצי מהסיפורים שלך ‏הם פרקים ישנים של "דוקטור הו".
‏הלוואי שלא היית…
‏כבר עברנו על זה.
‏כן, אבל זה היה לפני שמצאתי ‏שני בקבוקים במחבוא הפרטי של סטנטון.
‏אבל לא כדאי לך לערבב את זה עם התרופות.
‏לא, לך אסור לערבב את זה עם לוראזפאם.
‏אל תהרסי לי את הכיף.
‏מה זה יעשה? יהרוג אותי? ‏-כן, זה יכול.
‏במקרה הכי טוב תתעלפי על השולחן
‏ותרגישי חרא במשך שלושה ימים.
‏כמו בפעם האחרונה.
‏אני רק אריח את זה.
‏אקח גם כוס, רק כדי להריח.
‏גם אני. ‏-כן, גם אני.
‏אני לא יכולה באמת להריח את זה.
‏מה דעתך, נצקי?
‏אני מת לשמוע את הפרק הבא.
‏בחירת מילים יפה.
‏איפה הפסקתי?
‏הוא חזר הביתה ברגל אחרי ההופעה.
‏אני לא אוהבת את זה.
‏לעזאזל.
‏בלי להעליב, נצקי, את מספרת מקסים.
‏תודה. ‏-זה פשוט מפחיד.
‏שלך תמיד כל כך מפחידים.
‏תתמודדי עם זה. ביליתי שלושה לילות ‏עם פורנו המלאכים שלך.
‏היא תפסה אותך, סנדרה.
‏חשבתי שאהבתם את הסיפור על המלאך שלי.
‏בסדר.
‏לאלו שקדמו לנו, לאלה שיבואו אחרינו.
‏לחיינו עכשיו ולאנשים שמעבר.
‏לאלו שקדמו לנו, לאלה שיבואו אחרינו.
‏לחיינו עכשיו ולאנשים שמעבר.
‏נראים או בלתי נראים, פה, אבל לא פה.
‏נראים או בלתי נראים.
‏פה, אבל לא פה.
‏בסדר, ההופעה הסתיימה, ורן הולך הביתה.
‏הוא לא תכנן להישאר עד שעה כה מאוחרת,
‏אבל הוא שמע מוזיקה מוזרה
‏מגיעה מאגף האומנות.
‏והוא לא ציפה שזה יגיע מהכיתה הריקה הזאת.
‏אז כעת, בהליכה הביתה, הוא שומע זאת ברוח.
‏פתאום הוא הבין שהוא לא מזהה את הרחוב,
‏הוא לא זיהה את הבתים האלו.
‏אבל הוא עשה את ההליכה הזאת כל יום.
‏זה היה זיכרון מותנה בשבילו.
‏זה לא היה הגיוני.
‏ואז אותה מנגינה מוכרת כל כך, ‏כאילו שהוא הכיר כל תו
‏שהוא עמד לשמוע…
‏כל כך מוכרה.
‏ואז הוא הרגיש שצופים בו.
‏לא מהרחוב.
‏הרחוב ריק.
‏לא, החלונות, כולם.
‏בכל החלונות ניצבו פנים, ‏כמו גלריית דיוקנאות.
‏כולם מחייכים, כולם מביטים בו.
‏הוא צריך לברוח, הוא חושב. ‏לברוח חזרה מהיכן שבא.
‏אבל המוזיקה חזרה.
‏היא באוזן שלו. היא בראש שלו. ואז עוד צליל.
‏הלכת לאיבוד?
‏אתה נראה אבוד.
‏אני…
‏אני לא יודע איפה אני. אני…
‏אני לא יודע איפה אני.
‏את יכולה לכוון אותי…
‏הלכת לאיבוד?
‏רגע.
‏אל תהיי עצלנית.
‏אתה מפחד? ‏-להיבהל זה לא אותו הדבר כמו לפחד.
‏כל אחד יכול לדפוק סירים ומחבתות ‏מאחורי הראש של מישהו.
‏זה לא מפחיד. זה פשוט מבהיל.
‏וזה עצלני בטירוף. ‏-אולי.
‏אבל כשזה קורה,
‏זה בעצם משחרר פרץ אדרנלין ו…
‏לעזאזל!
‏בחייך. הפחדת אותנו כרגע עם החתול השחור?
‏עושים את זה בהתחלה. לא בסוף.
‏אתה צודק.
‏העניין הוא, שחוץ מהחתול חסר הבית,
‏הרחוב היה ריק.
‏אתה זוכר מה המורה אמרה?
‏איך שהיא ניסתה להזהיר אותו מהלחן הזה.
‏מה שהיא אמרה ‏על כך שיש מוזיקה שנכנסת לך לראש.
‏איך אתה לא יכול למנוע מעצמך ‏לשמוע את זה ברגע ששמעת את זה.
‏איך שהיא ממשיכה להתנגן ואיך שהיא ניסתה…
‏מה זה היה, לעזאזל?
‏לעזאזל, בחורה חדשה. את יכולה לצאת.
‏לעזאזל.
‏ידעתי שלא ישנת.
‏חשבתי שאסור לאף אחד לצאת בלילה.
‏אסור לנו.
‏אז מה זה?
‏זה סוג של מועדון.
‏תן לי את היין.
‏קחי שלוק.
‏אני בסדר.
‏קחי שלוק.
‏אני לא יכולה. אני לוקחת תרופות.
‏את מקבלת אצטאמינופין. ומה?
‏הלדול? את יכולה ללגום קצת.
‏תשתי את החומר המוברח ואולי תיכנסי למועדון.
‏אחרת תשכחי מזה. אף אחד לא נוסע בחינם.
‏בחייך. היא כבר כאן.
‏בשלב הזה, או שהיא חברה במועדון
‏או עדה מטעם התביעה.
‏מועדון חצות.
‏אני לא יודע אם ככה קראו לו במקור,
‏אבל ככה קראו לו כשהגעתי לפה.
‏אתם מתגנבים לספרייה כל לילה ו…
‏מייצרים רוחות רפאים.
‏מספרים סיפורים. ‏-מייצרים רוחות נשמע הרבה יותר טוב.
‏את מספרת סיפור ומולידה רוח חדשה, כי…
‏זה כל מה שכולנו בסופו של דבר.
‏סיפורים.
‏כן, אם כבר מדברים,
‏נצקי באמצע סיפור מתח.
‏הוא נמשך כבר שלושה ימים,
‏והוא סוף סוף הידרדר ‏לערמה של הפחדות מטופשות.
‏שקט.
‏יש במועדון יותר מאשר רק הסיפורים.
‏יש משהו אחד חשוב למדי.
‏היי! היא לא שתתה יין.
‏היא לא סיפרה סיפור אחד, אז כן.
‏את רוצה להיות במועדון? זה הזמן לשלם.
‏תספרי סיפור עכשיו ותשתי, לעזאזל.
‏כמו שאמרתי קודם, אף אחד לא נוסע בחינם.
‏למעשה, שרי נוסעת בחינם.
‏עמדתי לומר את זה.
‏שרי לא סיפרה כלום ועברו כבר שלושה חודשים.
‏אני עובדת על זה.
‏אני עדיין עורכת, מתקנת את זה בפוסט.
‏זה מה שאבא שלי אומר כל הזמן.
‏הוא מפיק סרטים מפורסם.
‏שרי מלאה בסיפורים ארורים.
‏רק אף פעם לא במועדון.
‏אבל חוץ משרי אף אחד לא נוסע בחינם.
‏איזה מין סיפור?
‏אין חוקים, למרות שנראה שיש פה מוטיב.
‏אנחנו בדרך כלל מנסים להפחיד זה את זה.
‏לא כולנו.
‏המעניינים, בכל אופן.
‏זה לא קל, את יודעת,
‏להפחיד מישהו שכבר קיבל ‏את הבשורות הכי גרועות שיקבל אי פעם.
‏אנחנו קהל קשוח.
‏טוב, איך זה?
‏סיפור על אישה צעירה שגילתה שהיא גוססת.
‏אוי, לכי לעזאזל.
‏משעמם. אנחנו משתדלים ‏לא לעשות את זה פה. זה חוזר על עצמו.
‏רגע, זה לא מה שאתם חושבים.
‏שמה היה ג'וליה ג'יין.
‏והיא נולדה ב־1951, בלואיסטון, איידהו.
‏היא הייתה בכיתה י"א כשהיא פגשה את ניית'ן.
‏וזו הייתה… זאת הייתה אהבה מהסוג
‏כשלפתע כל שירי האהבה עוסקים בך.
‏השנה בה היא התאהבה הייתה שנת 1968.
‏זו גם הייתה השנה ‏שבה היא גילתה שיש לה סרטן בבלוטת התריס.
‏פחות משנה לכל היותר.
‏ג'וליה הייתה בת 17, ‏והיא גרה עם סבתה המבוגרת,
‏שגילה היה כה מתקדם, שהיא בקושי הייתה עצמה.
‏כריתת בלוטת התריס, גרורות, הקרנות,
‏ובסוף לא הייתה ברירה
‏והיא הגיעה להוספיס.
‏הוספיס פרטי חדש כדי להעביר שם את זמנה.
‏20 במאי, 1969.
‏20051969.
‏היא הייתה אובססיבית לגבי התאריך.
‏20 במאי, 1969.
‏שנה לאחר האבחנה,
‏התאריך שהיא חשבה שיהיה הסוף שלה.
‏20051969.
‏היא התגעגעה לניית'ן בכל כולה.
‏לפעמים מאוחר בלילה,
‏היא הייתה יכולה להישבע ‏שהיא שומעת אותו קורא לה.
‏ג'וליה.
‏למחרת, ג'וליה לא באה לארוחת בוקר.
‏הם חיפשו בכל הבית ולא מצאו אותה.
‏ג'וליה! ‏-ג'וליה!
‏יום לאחר מכן, הוגשה תלונה במשטרה.
‏ג'וליה ג'יין הייתה הולכת מתוך שינה
‏והם חששו שהיא תצא לטייל בלילה.
‏במקרה הכי גרוע, ‏היא שוטטה קרוב מדי לצוק, לתוך האוקיינוס.
‏ימים הפכו לשבועות, ואז חודש לאחר מכן…
‏כשנשאלה איפה היא הייתה ‏במשך כל הזמן הזה, ג'וליה אמרה…
‏לא יצאתי מהבית.
‏זמן קצר לאחר חזרתה, ‏הגידולים שלה החלו להתכווץ,
‏ואז… איכשהו הם נעלמו.
‏השמועה התפשטה שהיא עוזבת.
‏הפרוגנוזה שלה השתנתה. היא תחיה.
‏אבל לפני שהיא עזבה את ההוספיס, ‏נשאר דבר אחד אחרון.
‏14091970.
‏25111971.
‏ג'וליה, הרופא רוצה לראות אותך.
‏06021989.
‏זה נראה כמו שטויות עד ש…
‏ב־14 בספטמבר 1970.
‏14091970.
‏האישה הצעירה ההיא מתה במיטתה.
‏וב־25 בנובמבר…
‏25111971. ‏-כעבור שנה…
‏גם הבחור הצעיר מת.
‏והסניטר שעזר לג'וליה להגיע למכונית שלה
‏מת בתאונת דרכים בשישה בפברואר, 1989.
‏06021989.
‏ג'וליה ג'יין הייתה כמו כולם אחרי שנעלמה.
‏היא לא ידעה את תאריך התפוגה שלה, אבל…
‏נראה היה שהיא מקוללת לדעת ‏את התאריך של כולם.
‏אז…
‏מה קרה לה?
‏יש עוד למועדון, אמרת.
‏אמרת דבר גדול למדי.
‏מה זה?
‏ספרו לי ואולי אסיים את הסיפור.
‏בסדר, טירונית.
‏יש סוג של הסכם.
‏כמו ברית
‏שמתחילה עוד בראשית המועדון, מתי שזה היה.
‏אנחנו לא מספרים פה רק סיפורים.
‏אחד מאיתנו שיושב ליד השולחן הזה ימות.
‏ובקרוב, כנראה.
‏אני שונאת כשאת אומרת את זה.
‏לראשון מאיתנו שמתפגר יש עבודה גדולה לעשות.
‏סוג של אחריות.
‏לעשות כל מה שהם יכולים ‏כדי ליצור קשר מהצד השני.
‏לומר לאחרים למה לצפות.
‏אז…
‏מישהו הופיע?
‏מישהו קיבל סימן?
‏כן. יש לנו הוכחה לחיים שאחרי המוות.
‏זה קרה לפני כמה שבועות.
‏עכשיו אנחנו נפגשים מתוך הרגל.
‏כלומר, לי היה.
‏ראיתי סימן.
‏לא, את לא.
‏תראו, אתם אתם לא הבנתם נכון.
‏מה קורה לאחר המוות?
‏אתם אפילו לא יודעים איפה אתם עומדים.
‏יש כל כך הרבה סיפורים על המקום הזה, ‏על הבית הזה בדיוק,
‏סיפורים על אנשים שחשבו שהם ‏עומדים למות אבל הם לא מתו.
‏אני יכולה לספר לכם את הסיפורים האלה.
‏סיפורים לעוד לילה, אם תסכימו לקבל אותי.
‏אפילו אשתתף בהסכם שלכם.
‏אם זו אני, אם אני אהיה הראשונה שתמות,
‏אעמוד מול המסך הזה
‏ואני אדחף, אצרח ואיילל עד שתשמעו אותי.
‏ואני אצעק את האמת.
‏אני מבטיחה.
‏את לא צריכה להיות כזאת דרמטית.
‏זה היה סיפור לא רע בכלל. המצאת אותו?
‏כן.
‏בטח יכולת להיות סופרת.
‏אני עדיין יכולה.
‏אבל לא הכול מומצא, נכון?
‏מה זאת אומרת?
‏זה העניין.
‏האחרים, הם אוהבים את המקום, ‏אבל הם לא ממש מבינים את זה.
‏הם לא מקדישים לזה זמן.
‏הם אף פעם לא מסתכלים טוב בתמונות האלה.
‏הם לא ממש אוהבים לחשוב על זה. ‏אבל אני, אני שונה.
‏ביליתי שעות על גבי שעות ‏בצפייה בתמונות האלה.
‏חשבתי על האנשים שבהן והתבוננתי בשמות שלהם.
‏שמות כמו ג'וליה ג'יין.
‏- ג'וליה ג'יין -
‏אז כמה מהסיפור ההוא היה נכון?
‏מצאתי את הסיפור שלה ‏כשעשיתי מחקר על סרטן בלוטת התריס.
‏היא חלתה בו והיא הייתה כאן בברייטקליף,
‏מחזור 1968.
‏וגם דוחות המשטרה אמיתיים.
‏היא אכן נעלמה, אבל רק לשבוע,
‏והיא באמת חזרה.
‏והיא עברה דרך הדלתות הקדמיות בנסיגה מלאה.
‏והיא אמרה, היא אמרה שזה בזכות המקום הזה.
‏שהיא מצאה פה משהו וזה ריפא אותה.
‏ככל הידוע לי, אולי היא חיה איפשהו.
‏לא בחרת את המקום הזה במקרה, נכון?
‏את פה בגלל הסיפור הזה.
‏יש במקום הזה הרבה יותר ממה שאתם יודעים.
‏כלומר, אולי נצליח לגלות ביחד, אבל…
‏כן, אתה צודק. בגלל זה אני כאן.
‏אני הולכת לחיות.
‏כן.
‏אנחנו צריכים…
‏כדאי שנחזור למעלה.
‏רק למקרה שאחות הלילה תעשה את הסבב שלה.
‏אני אשאר כאן עוד קצת.
‏אסתכל טוב, כמו שאמרת.
‏אעביר דקת דומייה עם הילדים האלה.
‏בסדר. טוב, לילה טוב.
‏לילה טוב, קווין.
‏תרגום כתוביות: רועי שרון