Du går alldeles för fort.
-Vilket rum sa hon? -Tolv. Rum 12.
-Jag tror hon sa tio. -Jag hörde åtta.
Hon sa 12.
Jag går och kollar.
-Ska jag gå och kolla? -Ja, gör det.
Är du sarkastisk nu?
-Taxiföraren var en idiot. -Vi är så ledsna, Shirley.
Herregud.
Det är illa, eller hur, Abe?
Pappa, gå och hämta kaffe. Vem vill ha kaffe?
-Alla vill ha kaffe. -Jag tar kaffe.
Vad säger de?
-Han kommer att dö. -Så sa de inte.
De sa att han förmodligen dör.
De tar en massa prover. Men har inga svar än.
Det betyder att han är döende.
-Det vet du inte. -Vet du nåt som jag inte vet?
-Nej. -Har en spåkvinna siat
dig om framtiden?
-Mamma! -För jag satt här
när läkaren sa: "Han kommer absolut att dö."
Miriam. Jag tog inte med min plånbok.
Ingen vill ha kaffe.
Så varför skickade du iväg mig?
Stanna hos Shirley och säg inget.
Men vart ska ni?
-Vi är strax tillbaka. -Kan du hämta kaffe åt mig?
-Mår du bra? -Jag dödade honom.
-Jag dödade min far. -Joel, nej.
-Jo! Jag är som han... -Vem då?
Den där i Bibeln.
Jag vet inte. Abraham?
Nej. Han dödade nästan sin son.
-Absalom. -Nej. Det började inte på "A".
-Oidipus? -Det är inte Bibeln.
-Dödade sin far. -Äktade sin mor.
-I övrigt är jag som han. -Joel.
Vad hände?
Han kom till klubben, han hade kostymerna med sig,
-en ananas, en morot. -Jag vet.
Druvor var ett alternativ.
För att hålla Ester stilla
-kunde man binda ihop dem... -Till saken.
Okej. Jag tänkte: "Han är glad, bra tillfälle att berätta om Mei."
-Vad sa du? -Jag var nervös,
så jag bara babblade på.
Jag blandade kinesisk och gravid.
Borde ha tagit en sak i taget.
Det var nog inte du. Det var nog jag.
-Va? -Jag dödade Moishe.
Inte alls.
Jag sa att jag inte kunde betala,
och han sa att han fick en hjärtattack.
-När? -För två veckor sen.
Långsam hjärtattack.
Jag kanske gav honom första stöten
och du fullföljde.
Vilken tröst.
-Du dödade honom inte. -Inte du heller.
Maisel. Hustrun är hysterisk.
Jag borde...
...gå tillbaka och höra dem säga ingenting.
Det dröjer innan de kommer tillbaka.
Det är visst rum 12. Joel, hur mår han?
-Vi vet inte, han är medvetslös. -Medvetslös?
-Jösses, jag är ledsen. -Tack, kompis.
Nej, jag...
-Jag dödade din far. -Vad?
Jag miste pengarna.
Hade pengarna inte gått förlorade...
-Archie. -Det var då det började.
Jag var inte inblandad, jag klappar folk på armen.
Lugn. Det är fint att du är här.
Ska jag säga nåt?
-Jag gör det sen. -Rum 12?
Jag ringde för länge sen.
-Var var du? -Yankee Stadium.
-Varför? -På Li Weis lapp stod det
"Åk till Yankee Stadium."
-Jag behöver en bättre ordbok. -Hur mår han?
Jag vet inte.
Han blir bra.
Vänta, vad hände nyss?
Det blir många klappar idag.
Doktorn!
-Hämta doktorn! -Varför?
-Vad har hänt? -Abe.
-Kom tillbaka. Inget har hänt. -Jag hörde absolut en dödsrossling.
Du tappade dina nycklar.
Kom, pappa. Jag tar nycklarna.
Abe, Zelda och jag åker till huset
för att hämta Shirleys saker.
Försök vila lite, Shirley.
Tack för att jag får övernatta här, Abe.
Det där huset,
utan Moishe...
Stanna så länge du vill.
Jag ville kolla att den fungerar, ifall de ringer.
Sitt gärna och se på teve med mig.
Jag gör en drink åt oss.
En drink vore gott.
Moishe och jag har valt de allra vackraste gravplatser.
Det finns ett träd precis ovanför,
och Moishe kostade på en liten bänk så att folk kan sitta.
Sitta? Visst.
Han kostade också på stora underhållspaketet,
så att personalen där måste klippa gräset
och tömma vaserna en gång i veckan.
Har du och Rose valt gravplatser?
Har du nånsin sett The Twilight Zone? Det är en jättebra serie.
Nej.
-Går den nu? -Nej.
Nej, tusan också.
Du och Rose borde skynda er
att välja gravplatser,
så att inte barnen måste sköta all planering.
Miriam vill säkert välja en rolig kista åt dig.
En som är formad som en treklöver.
Eller en shvantz.
Kan du tänka dig?
Ja, nu kan jag det.
Moishe vill ha en dödsruna i New York Times
precis som Albert Einstein.
Han hade en så fin dödsannons.
Undrar vem som skrev den.
Vi... Vi kom aldrig till Turkiet.
Turkiet? Varför Turkiet?
Vi hade en rörmokare från Turkiet.
-Vad ska du göra om Rose dör först? -Vad?
Nej, jag dör absolut först.
Gud är en grym Gud, tycker jag.
Tycker inte du?
Tja, jag tror faktiskt att Gud snarare är
en briljant marknadsföringsploj.
Det är grymt att folk vet att de ska dö.
Som när nån berättar slutet på en film innan man sett den.
Jag menar, hur kul är det att se Casablanca
om man vet att Ingrid Bergman och Humphrey Bogart inte blir ihop?
Ingen steppdans,
inga dvärgar.
En enda sång och Bogart går iväg med typen som umgås med nazister.
Det är en väldigt överskattad film.
När min farfar kidnappades...
Vänta. Blev din farfar kidnappad?
-Ja. -Av vilka?
Först trodde vi att det var anarkister,
men fick reda på att det var Ubramawitz pojkar runt hörnet.
Varför?
Vem vet varför pojkar gör saker?
I alla fall, innan vi fick honom tillbaka,
när farmor trodde att han var borta för gott,
sa hon: "Han har tur.
Han dog med alla sina tänder."
Det är det bästa man kan hoppas på i livet,
att dö med alla tänder kvar.
Abe...
Jag vill att du ska veta
att om Rose dör först,
finns jag där för dig.
Tack, Shirley.
Susie Myerson & Associates.
Kan du prata fortare?
Vi har bara en linje, så medan jag pratar med dig
kan ingen annan ringa hit.
Jag jobbar på det för fan, Dinah.
-Vänta, är barnen här? -Ja.
Du måste varna mig så att jag inte säger "fan".
-Barnen är här. -Skit.
Hon ringer upp dig.
-Behöver jag veta vem det var? -Nej.
Susie Myerson & Associates.
-Ta ett kort. -Nej.
Okej.
Jag går igenom din plånbok.
-Hon har andra pojkvänner. -Det är inte magi.
Sånt får man sitta inne för.
Inte om det ingår i ett korttrick.
...vård av Dinah Rutledge.
Vi tog med sfogliatelle.
Jag känner ingen kaffelukt.
Dinah, det här tar jag personligt.
-Dinah? -Gör kaffet själv.
Susie Myerson & Associates.
Ja, vi representerar honom.
-De pratar om mig. -Jag gör nåt här.
Jag kollar kalendern och pratar med ms Myerson.
Jag återkommer.
Ni borde ha en linje till.
Dra åt helvete, Frank.
-Vänta, är barnen kvar? -Ja.
Tusan också.
-Susie Myerson & Associates. -Dinah.
Ett ögonblick, tack.
Vad har du, Maggie?
Nån frågar efter magikern.
-Gör han födelsedagsgigg? -Vänta.
Vänta lite.
Gör Alfie födelsedagsgigg?
Bara Billy Wilders.
Kul när de pratar om mig som om jag inte är här.
Jag menar det.
Så fort de skaffar en fåtölj till
är vår relation över.
Om de bjuder på taxi och lunch?
Jag vet inte vad du tittar på.
Jag tog inte med de här åt dig.
Ett bestämt nej, Maggie.
Tänk att magiker kan vara så kräsna.
Så Maggie jobbar åt er nu?
Om folk inte kommer fram,
ringer de dit. Känner du Maggie?
Jag känner hennes chef. Målar hus åt oss.
Jag trodde att han var rörmokare.
Susie Myerson & Associates.
Det är Midge. Jag måste prata med Susie.
Hej. Inga bokningar åt dig,
jag hälsar att du ringde.
Dinah, vänta.
Vad har du i munnen?
Jag tjallar inte.
Jag är jättestolt.
Dinah!
-Ja? -Florenz Ziegfeld är i telefon.
Det är mycket viktigt.
Okej, skicka över honom.
-Florenz Ziegfeld är i telefon. -Är du säker?
-Ja. -Lampan lyser inte.
-Den andra linjen. -Vi har ingen.
-Klädlinan. -Va?
Kom. Jag måste svara i den andra.
Vad menar du?
-Är inte du i den andra? -Susie Myerson & Associates.
Är inte Florenz Ziegfeld död?
Japp, han dog -32.
Låt mig kolla, vad var det för datum?
Bra system vi har här.
Det är Susie Myerson.
För upptagen för mig?
-Miriam? -Ja.
Så Ziegfeld är död.
Absolut, jag såg kroppen.
Joels pappa fick en hjärtattack.
Kan du skicka nån till klubben
i mitt ställe?
Vänta. James.
Vill du vikariera på Wolford?
Lätta pengar, halvnakna brudar.
Inga toagig, det lovade du.
Hälsa att jag hörde det.
Glöm det.
Beklagar din ej-längre-svärfar.
Jag säger det tills det sjunker in.
-Är barnen kvar? -Jepp.
-Men för i... -Susie.
KENNEDY VINNER
-Nå? -Jag bevakar nattlivet.
Ingen saxofon, ingen joint.
Jag har ingen åsikt.
Hitta en.
Vinner Nixon, flyttar vi till Paris.
Jag har en lägenhet med låg hyra. Och du?
Han är väldigt stilig i den där.
Där är han helt enkelt bedårande.
Och Nixon, då?
Jag pratade om Nixon.
Gå bort från mig.
Jag gillar kväkare.
-Längre bort. Hoboken, tack. -Okej.
Kan du skriva en dödsruna om Moishe Maisel,
ägare till Maisel & Roth?
Han är en amerikansk framgångssaga,
jobbade sig upp från noll. Jag berättade om de 13 judarna.
Varför inte? Du skrev en för Albert Einstein.
Moishe satte en ny sorts resår i kalsonger för män,
bekväma kallingar, javisst,
Einstein förnyade teoretisk fysik och astronomi
och ersatte en 200-årig mekanisk teori
främst skapad av Isaac Newton.
Men Moishe Maisel låter ens testiklar andas.
Du är New York-bo. Du vet hur somrarna är.
Ursäkta mig. Varför är du här?
Jag är Abes deltidssekreterare. Jag skriver maskin. Och du?
-Jag jobbar här. -Med vad?
Många saker.
Just nu arkiverar jag.
-Okej. -Jag skrev åt Abe förut.
-Men nu har han dig. -Just det.
-På deltid. -Så länge.
Heltid.
Okej, jag säger upp min prenumeration.
Jag läser den flottiga kopian på biblioteket.
"Vad är han känd för?" sa han hela tiden.
"Vad är han känd för?"
Som om en mans värde mäts i hur många som känner honom.
Musse Pigg, en känd antisemit,
kan få en dödsruna i New York Times men inte Moishe.
Lugn. Jag ska ringa Simon Melman på Times.
Isobel, ring Simon åt mig.
-Okej. -Simon är en väldigt god vän till mig
och skyldig mig flera tjänster,
trehundra dollar och en fästmö.
Han svarar. Gabe Wollinksi kommer här.
-Simon. Gabe. -Berätta om judarna.
-Jag behöver en tjänst. -Tretton.
Jag behöver en dödsruna för en vän.
Judarna.
-Vad? -Berätta för honom om judarna.
Historien om... Ja, Simon, jag är kvar.
-Mannen heter... -Moishe Maisel.
...Moishe Maisel. Och han var...
I klädbranschen.
-Inte Roth, Moishe hittade på honom. -Just det.
-Han kom aldrig till Turkiet. -Va?
-Han hade en turkisk rörmokare. -Kev, håll honom.
Ja, jag är kvar.
Ja, men det här är en tjänst.
Kom ihåg att du stal
Diana på min egen födelsedagsfest.
Jo, det gjorde du, din svekfulla skitstövel.
Det minsta du kan göra är att låta en av dina killar
skriva en dödsruna åt den här mannen,
och ge tillbaka mina 300 dollar.
Dra åt helvete!
Lyssna, allihop.
Simon Melman
är persona non grata från och med nu.
Aldrig mött eller hört talas om honom.
Han är Nikolai Khokhlov och vi är Ryssland.
Det här är omslaget.
Har ni problem med det, stick och brinn.
Tyvärr, kan inte hjälpa dig.
Okej, då får jag väl skriva den själv.
-Dodie? -Ja, Abe?
Ett nytt papper, tack.
Var ska den publiceras?
Här, i Village Voice.
Vi har inte såna.
Okej, då blir det en kort, informativ artikel om en man som dött.
Dodie, då sätter vi igång.
Pluggar du för en tenta?
Läkarna pratar en massa smörja
och går innan man hinner fråga nåt.
-Bagel. -Olika läkare varje gång.
Ingen vet vad den förre läkaren sa,
-det är inte deras område. -Tugga.
Uttryck man inte förstår,
de pratar snabbt och går,
så jag lånade Meis böcker.
-Jag antecknar och slår upp. -Kaffe.
Men jag kan inte orden, utan skriver fonetiskt.
Om det inte stavas som
jag skrev, hittar jag det inte.
Jag vet bara att hjärtattacken
hade med hjärtat att göra.
Tack.
Ingen förändring?
-Och ju längre han är borta... -Nej, ät din bagel.
Kolla. Ser du?
-Öst. -Röd. Drake.
Ja, de har hållit på i flera timmar.
Grön drake.
-Mei distraherar mamma. -Mahjong!
Hon försökte laga soppa i sjukhusköket.
De ringde polisen, så...
-Jag behöver pengar. -Va?
-Hon slog mig. -Du skojar.
Ser det ut som det?
-Lät du henne vinna? -Inte alls.
Hon är rena hajen.
Jag är en stor mahjongspelare.
Jag kommer från generationer av stora spelare.
Min familj driver en mahjongsalong,
och hon utklassar mig. Hej.
Bagel?
-Här. -Är det allt?
Jag behöver mer.
-Jag har inte mer. -Jag behöver 20 dollar.
Vänta. Jag kanske har mer i kavajen.
Dr McGuire, gå till akuten. Gå till akuten.
Bagel?
Tack.
Fint att du håller Shirley sysselsatt.
Sa Joel att de ringde polisen?
Ja.
Han berättade också...
Var inte arg, men Joel... Jag känner till situationen.
Jag tänkte att vi kunde prata.
Det är lite sent för det.
Prata om annat.
Om hur det ska fungera.
Vilket då?
Du vet, med dig och mig, och Joel och barnen.
Du kommer ju att vara... De kommer att vara, du vet...
-Jag förstår inte alls. -Mei.
De bor hos mig men kommer även att vara hos er.
Nu får de ett syskon,
och vi bör diskutera regler.
-Som att? -Som att,
-jag inte vill att de kallar dig "mamma". -Instämmer.
-De måste säga nåt. -Varför?
Varför?
Om de låser in sig i ert badrum
och behöver hjälp?
Varför är de där?
Det är baddags.
-I mitt badrum? -Mei, kom igen.
De är dina barn.
-Men de är hos er. -Varför?
-Det är er helg. -För att göra vad?
Ha dem hos er, för att du är gift med deras far.
Ska du inte det?
Telefonsamtal till Midge Maisel.
-Kom till informationen. -Ursäkta mig.
-Hallå? -Kom tillbaka.
-Men min svärfar... -Jag vet.
Mycket tråkigt, men du fick mig att ändra allt.
-Boise. -Jag ser mig själv på toan,
det är så rent, det är så fint.
-Bra. -Jag köpte frukten,
paraplyerna och tampongerna med hylsa.
-De bra? -Ja, de bra.
De bästa.
Du krävde förändringar, jag gjorde dem,
och en massa kvinnor kom för att se dig.
Nu är du inte här, och de är arga.
-Beklagar. -Jag uppfann en drink.
-Jaha? -Den är rosa och kolsyrad.
Man tänder eld på den. Lysande. Den heter "Jag var man en gång".
Värst vad du blivit dramatisk.
Snälla kom tillbaka.
Jag gav Bunny, Mitzi och Gloria en hel del bra skämt.
Hur gick det?
"Vi har fått en ny skylt på dörren.
På ena sidan står: 'Öppet, kom in bara.'
På andra sidan står: 'Beklagar, vi är inte bara.'"
Jag fattar inte.
Så står det inte.
Jag läser ju innantill.
-"Vi är..." -Inte bara.
Det står: "Beklagar, vi är inte bara." Alltså, vi är påklädda.
Okej.
Och på andra sidan står det: "Beklagar, vi är inte bara."
Jag fattar ändå inte.
Tack för den castingen.
Boise, jag lovar att komma så snart jag kan,
nu måste jag sluta.
Femininitet, femininitet
Verkar dra folk till min närhet
Andra flickor är ute i alla väder
Men de behåller ändå sina kläder
Personlighet, min personlighet
Får dem att vänta sig min gästfrihet
När en man tar hem mig
Ber jag honom stiga in
Jag tänkte bara ta en gnutta gin
Men hamnar ändå raklång på ett tigerskinn
Ibland tänker jag som så
Där jag ligger utan kläder på
Vad är meningen med
Femininitet?
Gode Gud, du är här. Du är väl tillbaka, eller hur?
-Ett nummer, Boise. -Okej.
Sen till sjukhuset igen.
Ja, bra, tack.
Vad tycker du?
För många pioner, va?
Ta en paus, Boise. Gå och slå på nåt.
För tusan, Boise.
Mitzi, glöm det, hon är tillbaka!
Bra. Fråga henne vilken del som är skämtet.
Bara så du vet, allt gick bra utan dig.
Roligt att höra.
-Vad ska du föreställa? -Dig!
Som att se sig i spegeln, va?
Tack!
Vilken härlig publik.
Så roligt att vara här.
Jag menar det. Om ni bara visste.
Det pågår ett familjedrama hos mig.
Min före detta svärfar fick en hjärtattack.
Han är medvetslös, och ingen vet om han kommer att överleva.
Tack!
Vi har ett fan av osäker död där uppe!
Trevligt. Roligt för dig, sir.
Njut av ditt schackspel med Liemannen.
Men de senaste dagarna
har jag bara uppträtt i väntrummet på Beth Israel Hospital.
Jag ska tillbaka dit efter det här
och se hur alla män i mitt liv faller samman,
medan jag äter Jell-O.
Det är faktiskt skrämmande.
Vi får jämt höra: "Du är pappas lilla flicka."
"Pappa skyddar dig." "Vänta tills pappa kommer hem."
På sjukhuset förvandlas pappa till en liten flicka
med en groda i klänningen.
Ja, min far är intellektuell,
han stänger in alla känslor,
han hatar sjukhus.
Han hatar lukten av sjukhus,
hatar hur de ser ut.
När jag fick min dotter
fick jag hålla ut henne genom fönstret
så han skulle se henne.
Sen har vi min man.
Min ex-man, faktiskt.
Men vi är ännu...
...nånting.
Jag måste erkänna att jag sett honom rörd.
När Brooklyn Dodgers flyttade till Kalifornien
var han otröstlig.
Han satt i mörkret och åt choklad
och skrev kärleksbrev till Sandy Koufax.
Han försökte vara samlad men bröt ihop när vi gick förbi en korvgubbe.
Han kramade senapsflaskan
och räknade upp laguppställningen 1955,
om och om igen.
Sen har vi förstås min svärfar.
Tuff.
Stolt.
Nu trimmar min svärmor hans skägg, så att om...
...när han vaknar,
är han redo för jobbet.
Det är svårt att se männen i ens liv rädda.
När männen är ur spel, får kvinnorna hålla igång ruljangsen.
Det är väl inte helt ovanligt?
Kvinnor kan blöda från huvudet
men vara middagsvärdinnor om inbjudningarna gått ut.
Vi tänker aldrig på det så.
Vi bara
antar att vi stödjer de verkliga ledarna.
Se bara på sjukhuset, läkarna där.
Alla är män,
och svassar in och ut ur rummen i en farlig fart.
"Jag är viktig.
Jag har en penna.
Se på diagrammet. Bra diagram.
Sätt en kråka.
Jag är Gud. Jag har bråttom.
Gud måste hasta till gallblåsan."
Men efter några dagar på sjukhuset börjar man lägga märke till...
...sköterskorna.
De rusar aldrig ut ur sjuksalen.
De bara tömmer bäckenskålarna,
tar blodprov,
sätter in stolpillren.
De får inga diagram,
de får ingen penna,
men tar en i famn när man gråter.
Så vad betyder detta?
Är kvinnor viktigare än Gud?
Tänk om vi upptäcker att vi alltid var de som styrde?
Men...
...ingen sa nåt.
Jag vet inte vad jag säger.
Jag bara...
...vill inte att han ska dö.
Nu blir det tuttar och rumpor!
Det är en snubbe som väntar på dig.
-Va? -Där.
Vilken överraskning.
Jag var i kvarteret och ville titta in.
Jag hörde om kaffet här.
Jaha,
kul att se dig.
-Vänta... -Hej, Lenny.
Hej.
Tjena, Lenny.
Snygg slips, Leonard.
Bekanta från hebreiskan.
Jag måste gå.
Jag såg din show.
Den var jättebra.
Du fick tre byggarbetare att gråta.
Tack.
Du är arg på mig.
Nej, då.
Jag var skitdum.
Jag är väldigt ledsen.
Jag har glömt det där.
Du låter arg än.
Lenny, snälla.
Förlåt mig.
Det är snart en Haydn-konsert
med originalinstrument
som mina polare längtar till.
De är här bara för min skull. Förlåt.
De är skitarga på mig.
Jag såg konserten.
-De missar inte mycket. -Snälla du.
Så,
Carnegie hall.
Ja.
Nån dag snart.
Bäst att du tar reda på vilken dag.
Bra råd.
Lenny, baren.
-Ska vi? -Vi går.
Mycket spännande.
Det är fint folk,
de där på Carnegie.
De gav mig ett tjusigt hotellrum,
erbjöd sig att måla det i valfri färg.
Vilken är det?
Jag sa blå.
Är det blå?
Vem vet?
Tja, du.
Okej.
Du missar poängen.
De på Carnegie Hall
målade ett hotellrum
där jag ska vara i högst fyra dagar,
blått för mig.
Jag, det största hotet mot amerikansk anständighet
sen Mantovanis skivor.
Jag är viktig nog för renovering,
snälla, var imponerad.
Jag är imponerad.
Bra. Nästa skäl till att jag är här...
Tony Bennetts manager ringde.
Han ska göra fem kvällar på Copa
och de bad mig bli förartist, ett drömjobb,
för han är trevligast i världen, men också för
att han har världens godaste catering.
Jag kan inte, för jag uppträder på Carnegie Hall.
De målade ju ditt hotellrum.
Så jag snackade upp dig.
Sa att du skämtar om hjärtattacker,
och de är väldigt...
Vad var det?
Vad är det som händer?
Vadå? Vad är det?
Jag tror...
Du följer med mig.
Jepp. Det är en razzia.
-Är det? -Vi måste dra.
-Herregud! -Alla ut härifrån!
Dallas, Sunshine, Bubbles, spring.
Jag har böckerna.
-Båda? -Ja.
Fort ut härifrån.
Bunny, Mitzi, sätt fart!
Jag är trött på att bli tillsagd
vad jag ska göra, vad som är ett skämt.
Mitt örhänge!
Det är en razzia!
Vad gör jag med ett örhänge?
Jag har två öron.
Ligg kvar då! Kom nu.
Strunta i fjädrarna...
-Midge! -Jag hittar inte mina saker.
Köp fler då, kom nu!
-Följ med. -Jag stannar på det sjunkande skeppet.
Gå!
Spring. Sätt fart!
Boise!
Mina skor, mina fötter. Det är kallt.
Du är skitjobbig att rymma med.
Kan du bära mig?
Bära dig?
Kasta mig över axeln.
Är jag jultomten? Du är en ung, frisk kvinna.
Vad gör jag med den?
Berätta vad de skriver om Castro.
Sätt den på huvudet.
-Vart är vi på väg? -Söka skydd.
-Ska du betala för det? -Det är snöstorm.
Det är hans levebröd.
Det kan vara en hobby.
Hade jag min portmonnä...
Skulle jag betala.
Om helvetet finns?
Det här är helt otroligt.
Om rabbinerna har fel
och helvetet finns, är vi förlorade!
Om det finns, är jag huvudnumret.
Vart är vi på väg?
Hur är det? Är du okej?
Tio minuter utomhus.
Ska jag ringa en frisör? En präst?
Jag är okej.
Fint ställe.
Carnegie Hall.
Det är hattrea på B. Altman's.
Om jag bara hade kvar min personalrabatt.
Ge mig den där!
God kväll, mr Bruce.
Vilket oväder.
Verkligen.
Hörde du? "Mr Bruce."
Uppträder man i Carnegie Hall är det "Mr Bruce".
God kväll, mr Bruce.
Efter dig.
Nå?
Vad tycks?
Mycket fint, mr Bruce.
Carnegie Hall.
Så,
dryck, mat, nåt att torka sig med?
Handduk, tack.
Jag är så ledsen, flickor.
Det borde inte ha slutat så här.
Pratar du med dina skor?
Nej.
Det är okej.
Jag ska snacka allvar med min slirre.
Slirre? Som i...
Ja.
-Inte... -Nej.
Okej.
Roligaste plagget jag kunde komma på just nu.
Håller du tryggt avstånd?
Hellre respektfullt avstånd.
Är du rädd för att jag pratar med skorna?
Vissa män finner det attraktivt.
Det är mycket hos dig som män finner attraktivt.
Du kan använda hela stolen.
Jag sitter bra.
Du ser ut som en balanskonstnär utan skyddsnät.
Det...
Jag har på mig...
Jag är bra.
Du är vad?
Vad har du på dig?
Min scenkorsett.
Har du en scenkorsett?
Ja.
Hur skiljer den sig från, säg,
en tandläkarkorsett?
Den kväver mig troligare.
Men den är snyggare.
Japp.
Det är jämt de snygga som försöker ta kål på en.
Oj då.
Vadå?
Jag planerade inte detta.
-Att ta mig hit? -Oskyldig!
Ring Roy Cohn om du vill.
Så du ändrade inte vädret
så det snöade
och ordnade en razzia efter mitt nummer?
Är jag inte viktig nog för det?
Du...
...är viktigare än Gud.
Du lyssnade.
På dig?
Alltid.
Midge?
Ja?
Jag måste se scenkorsetten.
-Lenny! -Jag beklagar.
Jag observerar människorna,
det var så Gud skapade mig.
Okej.
Om vi gör det här...
Om vi tar av oss kläderna
och gör mycket blå saker
i detta mycket blå rum...
Jag vet inte vart detta tar vägen.
...vill jag att du ser mig i ögonen och lovar
att du aldrig nånsin
glömmer...
...att jag är mycket, mycket
rolig.
Först och främst.
Jag menar allvar, Lenny.
Jag kommer att skratta hela tiden.
Jag lovar.
Japp.
Precis som min.
Jag ljög.
Jag ska bara skratta på slutet.
Nej!
Strax tillbaka.
Hallå?
Det är inte rätt tillfälle.
Okej.
Hej då.
Tydligen är det så
att när man är mr Bruce
förväntas man betala borgen för dem som åkte dit,
så jag tänkte...
De är inget för dig.
Vad är det, Lenny?
Inget du behöver oroa dig för.
-Men... -Allt är bra.
Jag lovar.
Klä på dig, så löser vi ut slöddret mot borgen
och sen går vi och äter hemsk kinesisk mat, okej?
Abe! Jag visste inte att du var kvar.
Nån ringde för ett tag sen
och sa att du ska komma till sjukhuset.
Vadå? Vem?
-Jag vet inte... -Är han död?
-Herregud! -De sa bara att det brådskade.
Jag biter fingrarna av dig, Isobel.
Det är inte Isobel, det är Abe.
Abe!
-Vad är klockan? -Mycket sent.
Jag måste till sjukhuset.
Du borde gå hem.
Tack för din hjälp, du är en sann Sancho Panza.
Telefon till dr O'Connell.
Dr. O'Connell, ni har telefon vid sköterskestationen.
Jag...
Varför dröjde du?
Jag...
Men du lever.
Det gör jag. Ja.
Du är inte död?
Nej. Det är jag inte.
Jag bara...
Telefonsamtalet, jag trodde...
-Hoppades du på annat resultat? -Nej, självklart inte.
Jag försökte ringa.
Nån missnöjd anställd kopplade bort mig.
Men det är ju fantastiskt.
Bara förvånad.
Vem är detta? Känner jag henne?
Det här är Mei.
Det är så underbart.
Visste du att sjukhus anställer mahjongspelare
för att distrahera oroliga anhöriga?
-Jaså? -Va?
Hon frågade, jag ljög.
-Jösses. -Men hon dricksade mig.
Så bra.
Vad är det där?
-Vadå? -I din hand?
Det är ingenting.
Du kramar det hårt.
-Det är bara... -Det står: "Moishes dödsruna."
-Skrev du min dödsruna? -Nej.
Du skrev nåt och betitlade det så.
Fick du inte tag på han som skrev Einsteins?
Nej. Jag bara...
Ja, jag skrev nåt.
Vad tänkte du göra med det när du kom hit?
-Jag tänkte läsa det. -För mig?
-Ja. -Medvetslös?
Eller död. Ja.
-Jag vill höra den. -Va? Nej.
-Jag är lite nyfiken. -Jag med.
Du jobbar här, du får inte rösta.
Abe!
Tja, det är bara ett första utkast,
så det är inte färdigt. Men...
Jag skriver om din far
och gurkkärran, alla har hört det där.
Och...
Du startade ett klädvaruföretag, det fanns ingen Roth.
-Du får det fulla erkännandet. -Tack.
Moishe tog hit de 13 judarna,
räddade dem, väldigt fint stycke om det.
Bra... Bra placering.
Och...
Jag fann ett stavfel.
Och ett till. Vem har en penna?
Ingen sätter betyg på dig.
Ja, nej, okej,
efter de 13 judarna
skriver jag ett stycke om huruvida Gud finns eller inte.
-Han finns. -Det är omstritt.
-Ingen tvekan, han finns. -Jag vet att du tror det,
-men... -Abe! Jag ligger på sjukhus, håll med mig.
Gud finns.
Tills vidare. Och sen...
Sen skriver jag om hur du gav oss husrum
när vi...
...miste vårt hem,
och du var inte tvungen,
men du gjorde det. Och du...
...begärde inget av oss.
Du såg till
att vår dotter...
...togs om hand, fast hon inte var gift
med din son längre.
Du... var en mycket fin människa.
Och jag...
...saknar dig så.
Men du är inte död, så...
Det var väldigt fint, Abe.
Jag ska hämta glass. Vem vill ha?
-Det låter bra. -Jag ska hämta kaffe.
-Det räcker med glass. -Glass låter gott.
-Tar automaten sedlar? -Jag har mynt.
-Sen när? Du sa ju att du var pank. -Mamma!
Det var märkligt.
Det saknas uppgifter om telefonnumret.
Likaså om telefonen.
Okänd modell. Var köpte ni den?
Det fanns här när vi kom hit.
Mycket märkligt.
Bon Soir vill att Alfie gör två gratisshower innan de skriver kontrakt.
Skojar du?
Jävligt skamligt, jag vet.
Ursäkta språket. Telebolaget ringde, de kommer på tisdag.
Telebolaget är här.
-Är elbolaget där? -Nej.
Elbolaget kan komma på tisdag,
och Marvin Nickleson ringde.
Telefon, vänta lite.
Jösses, Frank.
Finns det vitlök kvar i världen?
Vitlök gör en stark.
Du kan klå alla andra manager.
Moishe är utom fara.
-Vem? -Min ex-svärfar. Han har vaknat.
Visa lite entusiasm.
Varför? Det är din ex-svärfar.
Bryr du dig om din första lärare,
eller första killen som tafsade på dig?
Susie. Jag har en mysko typ i telefon.
Ropa inte sånt rakt ut i framtiden,
om jag får be.
Han jobbar åt Tony Bennett,
och vill boka en av dina klienter.
Verkligen? Tony Bennett?
Skicka hit den!
Tony Bennett.
Hörde ni? Tony Bennett ringer mig.
Hans ombud.
Okej, hans ombud,
men han ringer för att Bennett sa åt honom, så...
Susie.
Vänta, Maggie.
Okej.
Jag hade en bra dag en stund.
Lenny föreslog mig som förartist för Bennett på Copa.
Copa? De slutsålda kvällarna på Copa?
De här slutsålda kvällarna på Copa?
Just det.
Med helsidesannonsen där det står:
"Se hit, den här showen är nåt stort.
Alla inblandade blir rika,
berömda och lyckliga."
Bingo.
-Inga förartister. -Nix.
Japp. Lägg på luren, Maggie.
-Varför? -Jag har flyttat.
-Vart? -Jag är död.
-Är du? -Lägg på bara för fan.
Förlåt.
Inga problem.
-Kaffe? -Gärna.
-Grädde? -Susie, sluta.
Sluta med vadå?
Okej, ingen grädde.
-Du vet om min situation. -Socker?
Du gillar det sött. Jag lägger i lite socker.
Det här är läskigt.
Det var Tony Bennett.
-Men jag ska inte... -Låt bli, Frank.
Det är som att tala med en vägg.
Vet du om det här huset
nån gång har stått nån annanstans?
-Jag svarar nej. -Byggnaden har inte flyttats.
Vet du, Midge,
det låter som en stor chans.
Tänk på saken.
Tack. Susie och jag har en plan.
Öppna för Tony Bennett?
Det är en bra plan.
Nej, men tack för att du frågar.
En jättebra sångare, ni skulle funka ihop.
Ja. Det blir inget, men det är sant.
Miriam, som vänner till dig och Susie...
Mer familj än vänner.
-Vi vill bara ditt bästa. -Överväg att ändra dig.
Och ändra dig sen.
Vi får ingen linje förrän han spårat telefonens ursprung.
Dinah, rör om i såsen.
-Två linjer, va? -Ja, tack.
Öppna inte dörren.
Får jag prata med dig lite?
-Varför är de plötsligt här jämt? -Vilka?
-Martini och Rossi. -Jag vet inte, de hänger runt.
Förut hängde de utanför.
Ja, men de fixade ju stället åt mig.
De hittade möbler, hjälpte att inreda.
-Varför? -Varför?
Det är inte uppenbart för ögat, det är ett stort utrymme.
Susie, tänk.
Varför gör de detta?
För att du är så rolig?
Ja, lägg av nu.
De har en baktanke med att vara vänliga.
Vad är haken?
Varför bryr du dig?
-De sa nåt om smak. -På vad?
-Slappna av. -De är gangster.
Jag vet vad de är.
De kidnappade mig för en natt.
Vad får de smak för?
Hör på. De gjorde mig en tjänst,
en dag gör jag dem en tjänst,
-det är så det funkar. -Va?
Men du har inget de vill ha.
-Det måste jag. -Då faller det på mig.
-Okej, vi är klara här. -Susie, lyssna på mig.
Jag måste säga en sak,
det jag är trött på just nu, Miriam,
är att lyssna på dig.
Försiktigt, Moishe.
Ett trappsteg här.
Precis här, se upp.
Shirley, jag har löken.
-Gå lugnt, pappa. -Jadå.
"Lugnt", sa jag.
Går jag lugnare, stannar jag.
Snälla pappa.
Joel, jag älskar dig, du är min son, men lägg av.
Zelda är ett geni,
allt är ordnat.
Ditt sovrum är här nere.
Bredvid matsalen.
Jag ligger här till allmänt beskådande.
Inga trappor, sa tredje läkaren från vänster.
Fjärde från vänster.
Tredje från höger,
fjärde från vänster är samma läkare,
och detta från mannen som var död.
Lägg dig nu, mr Moishe.
Jag måste prata med Joel.
Oj, du är stark som en sjöbjörn.
Okej.
Jag sitter stilla på sängen.
Äter inte salt.
-Får jag prata med min son? -Självklart.
Hör på,
jag måste säga en sak.
Den där kvällen när du berättade om...
Vi behöver inte prata nu.
Du ska veta att jag hörde allt.
Jag medger att tajmingen verkade misstänkt,
men jag vill tala klarspråk,
hjärtattacken berodde inte på att du berättade om din flickvän.
-Inte? -Strunt samma om hon är kines.
-Behöver jag upprepa det här? -Nej.
Oväntat att hon är gravid,
men du har redan två barn och en gylf, så inte helt oväntat.
Och det är ännu en chans att döpa nån efter min mormor Helda.
Inte alls.
Du älskar henne.
Du ska gifta dig med henne.
Ännu ett barnbarn, det är en mitzvah
-och det firar vi. -Tack.
Men hon måste vara judisk när du berättar för mamma.
-Va? -Det är lätt.
Hon träffar en rabbin, läser en bok, badar.
-Pappa! -Jag känner mig väldigt svag.
Gör mig inte upprörd.
Det är Zeldas buljong. Drick.
Rose.
-Ursäkta oss, Moishe. -Abe, herregud.
Vad är det?
-Abe. -Och...
Jag har nåt till dig.
Men kom ihåg, jag dör först.
Som du vill, Abe.
För tjock.
För tunn.
För lång. Vilket bröd ska det passa till?
Hur lång tid ska hon ta på sig?
Börja om.
Spara en bit av bröllopstårtan åt mig.
JAG TÄNKER INTE SLUTA! -ROSE W.
Det blir krig, Vincent.
Du milde, vilken doft.
God kväll, mina damer och herrar.
Det ger mig stor glädje att
välkomna er till denna kväll med
Lenny Bruce på Carnegie Hall.
En sak jag skulle vilja säga om etiketten
"sjuk komiker..."
Är det nån publik?
Jag vet inte. Gå och se efter.
Nej, det tänker jag inte göra.
Förändrar det nåt?
Okej då, jag går ut
och underhåller nån lodis som ramlat in.
Det är inte första gången.
...utan att Lenny Bruce kommenterar,
reflekterar, håller upp spegeln så att säga,
mot de sjuka elementen i vårt samhälle
som borde reflekteras över,
och som borde talas om.
Så mitt herrskap, vi presenterar
Lenny Bruce.
-Kör hårt, Lenny. -Okej.
Okej, lugna ner er. Alltså...
Jag fikade inte efter applåder,
men det här är löjligt.
Ni borde se salongen härifrån.
Att uppträda i Carnegie Hall,
det diggar jag.
Men det är...
Jag har haft fantasier om det.
Två bra fantasier.
I en presenterar han mig,
och jag kommer ut med en fiol och spelar snorbra.
I en hel timme.
Alla svåra stycken av Stravinskij...
Jag säger inte ett ord, zugnish, och så går jag.
"Vad var det där?"
"Vet inte. Det var en konsert och han spelade fiol."
"Han drog inga skämt."
"Nej, han bara gned som tusan på en fiol."
Ja.
Ursäkta mig.
Fantasi nummer två är att
eftersom det här är den sena publiken,
vet inte ägarna av stället ens om att vi är här.
Okej?
Ja!
Vi har en kille som är...
...en mutad vaktmästare, ni vet.
"Okej, men för inget oväsen
och städa efter er när ni är klara."
Okej.
Okej, ni hajar.
Säg att vi har en
pinig klyscha, typ:
"Skulle du låta din syster gifta sig med en sån?"
Men det finns ingen logik där,
för du måste veta vilken syster, vilken av dem.
Pratar jag med en medlem av Ku Klux Klan,
säger jag: Få se nu, du är 35 år gammal. Du är ogift.
Du är vit.
Du är en attraktiv man.
Jag ska ge dig ett val.
Välj fritt mellan att
gifta dig med en svart eller en vit kvinna.
Två brudar i samma ålder,
på samma ekonomiska nivå,
och du gör valet.
Men du måste gifta dig, på ditt sätt,
pussas och kramas och sova i enkelsäng heta nätter.
Femton år med en svart svart kvinna
eller 15 år med en vit vit kvinna?
Pussa och krama den svarta kvinnan,
eller den vita.
Du väljer mellan den svarta och den vita kvinnan.
Den vita kvinnan är Kate Smith.
Den svarta kvinnan är Lena Horne.
Nu är inte hudfärgen så viktig längre, eller hur?
Jag vet inte om det finns några förlorare här.
När ni bryter upp med tanten
och skiljer er, är problemet detta.
Vet inte om ni har det.
Det är ett showbusiness-problem,
men på grund av min arbetstid...
Jag är inte särskilt promiskuös av mig,
men jag gillar att ha nån att umgås med, att prata med.
Jag brukar dejta brudar som är mellan 30 och 40,
för de är vanligen skilda
och riktigt bittra också.
Men problemet är,
vart kan man gå kl. 04.00?
Varenda skild brud jag vet har ett sjuårigt barn.
Och om inte,
har de en mamma boende hos sig, som också är skild.
Den sortens mammor är helgalna.
De tävlar med sina döttrar.
"Har jag snygga ben? Jag har dansat charleston."
Ja.
Så problemet är,
vid fyratiden på morgonen, var ska man...
Om du säger motell,
är det kört, semantiskt sett.
Just det.
Det har en oanständig bibetydelse.
Så jag har tänkt ut andra sätt som att...
...säga "husvagn", till tjejen.
Det låter gulligt, va?
Inget snuskigt med husvagnar.
"Ska vi gå till min husvagn?"
"Okej, var är den?"
"Den är i mitt motellrum just nu."
"Ja, jag hjälper dig att montera den."
Det var en brud,
jag gillade henne rätt mycket.
Jag hade känt henne i några år.
Vi sågs efter jobbet.
Vi sitter där utanför motellet,
och hon säger: "Okej, hör på,
jag vill inte gå in dit
och skämmas vid registreringen.
Gå du." Jag säger: "Okej.
Stanna i bilen."
Jag går in. "Hej."
"Hej." "Hur mycket kostar ett rum per månad?"
"Vårt dygnspris är sex dollar."
"Vet du vad,
min syster sitter ute i bilen
och vi har haft en tragedi i familjen.
Min farbror gick bort.
Har ni varit med om en sån tragedi?
Vi stod honom väldigt nära.
Hon är väldigt skakad,
går på lugnande.
Hon är hysterisk, så jag tänker ligga med henne."
Dags att sluta. Ta en taxi och åk hem.
Tack.
Ursäkta mig.
Förlåt om det var en fot.
Där har vi henne.
Allihop,
det här är Midge Maisel,
mrs, för er som hänger med.
Hur mår din svärfar?
Bra, han kommer att återhämta sig.
Skönt. Vi var så oroliga.
Ursäktar ni mig?
Jag måste prata med damen ett tag.
Lenny!
Du var helt fantastisk ikväll.
Verkligen.
Folk runt mig ville aldrig att du skulle sluta.
Möjligen sakta in, om de sprang efter dig så här.
Lenny, ett tips.
Ju snyggare dam, desto trängre skor.
Det här är otroligt.
Hur kändes det?
Hur det kändes?
Det kändes jättebra.
Jag har varit här på konserter, men bland publiken, förstås.
Du tackade nej till Bennett-jobbet.
Ja.
Det gjorde jag.
Du svarade inte i telefon.
Det var mest Susie, men ja.
Okej.
Vi glömmer att jag la mig ut för dig.
Jag nobbade deras gage tre gånger.
"Hon måste få mer betalt.
Vet ni vad ni får?"
Det var mitt fel.
Du bad mig inte. Jag är tönten.
-Lenny. -Men jag förstod inte varför.
Så jag frågade runt.
Var du svartlistad igen?
För det där med Baldwin?
Det är Carnegie Hall.
Jag har fem minuter att hjälpa dig på
innan jag kastas ut från klubben igen.
Men så hörde jag att du nobbade en massa gigg.
Jag beslöt att göra på mitt sätt.
Ursäkta, vad betyder det?
Att jag vill säga det jag vill säga.
Varför förklarar jag det här?
Varför? För att jag är helt blåst.
Jag förstår inte.
-Inga förgigg. -Just det.
-Är det sant? -Ja.
Jag berättade ju om manifestet.
Inser du att detta är ett företag?
Som överallt
blir man anlitad och får betalt. Okej?
Ja, men...
Grejen är att vara bra och få betalt.
Jag får betalt på Wolford.
Du är ingen dumbom.
Vänta lite.
Du kompromissar aldrig.
Du vet att polisen kan vänta när du uppträder,
eller så är de där,
och du säger vad fan du vill.
Är det fel av mig att vilja göra detsamma?
Jösses, Midge.
Vilken jävla piedestal du satte mig på.
Att bli gripen är ingenting hedervärt.
Jag kan inte jobba var jag vill.
Folk vågar inte boka mig.
Det är motsatsen till vad jag själv önskar.
-Men... -Fatta hur jag hatar att
hälften av publiken hoppas att jag ska bli skjuten?
De hoppas på en bra historia
att berätta för vännerna över ost och kex.
Jag vill få folk att skratta.
Tänka och skratta, men skratta.
Jag är komiker,
underhållare.
Säckiga byxor, bananskal.
Jag är ingen ståupp-messias.
Det är det här jag vill göra.
Det är det jag har jobbat för.
Vill du inte ha det här?
Vill du inte vara här?
Att veta att tusen psykpatienter
trotsade en snöstorm för att se dig?
Det borde vara målet.
-Hur vet du att det inte är det? -För du kommer inte hit
när du gömmer dig på en klubb som inte finns.
Jag gömmer mig inte.
Det gör du fanimej visst!
Du blev dumpad av Baldwin,
än sen?
Fixa gig efter gig.
Få sparken från jobb efter jobb?
Ja, om det är vad som krävs.
Lyssna på mig.
Jag har gjort misstag
och kommer att göra många fler,
men en sak är klar för mig,
och det är målet.
Jaså?
-Förklarar det väskan i din... -Nej!
Det handlar inte om mig.
Det handlar om dig.
Jag skulle komma ihåg att du är rolig, eller hur?
Du ville inte att jag skulle se dig som bara en flicka,
utan som en komiker.
Glöm inte att jag också är komiker.
Jag är ingen att känna medlidande för eller hjälpa.
Det vill jag inte höra, inte av dig.
Det vill jag inte.
Nittio procent av spelet är hur de ser dig.
Om de ser dig med Tony Bennett,
tror de att du förtjänar det.
Om de ser dig gripas
för att du svär på en strippklubb, samma sak.
Skärp dig.
Jag gömmer mig inte.
Jag har en plan.
Planera inte.
Jobba.
Bara jobba och fortsätt jobba.
I vissa stunder i den här branschen
öppnas en dörr.
Missar man det, stängs den.
En sak bara...
Sabbar du det här, Midge...
...krossar du tamejfan mitt hjärta.
Kennedy vinner! Vi lyckades!
FORTSÄTT SÅ
Undertexter: Bengt-Ove Andersson
Kreativ ledare Elsa Hallström