Mergeți prea repede.
- Ce rezervă a spus? - Doisprezece. Camera 12.
- Cred că a spus zece. - Am auzit opt.
A spus 12.
Mă întorc să verific.
- Să mă duc să verific? - Da, du-te și verifică.
Ești sarcastică?
- Taximetristul a fost un idiot. - Ne pare rău, Shirley.
Doamne!
E rău, nu-i așa, Abe?
Tată, vrei să mergi să iei cafea? Cine vrea cafea?
- Toată lumea vrea cafea. - Da, mă duc să aduc cafea.
Ce au zis?
- O să moară. - Nu au spus asta.
Au spus că probabil va muri.
Mamă! Încă fac analize. O mulțime de analize, dar niciun cuvânt încă.
Înseamnă că e, cu siguranță, pe moarte.
- Nu știi asta. - Știi ceva ce eu nu știu?
- Nu. - Ghicitoarea țigancă
ți-a spus viitorul?
- Mamă! - Stăteam aici
când doctorul a spus: „Va muri, negreșit.”
Miriam! Nu mi-am adus portofelul.
Nimeni nu vrea cafea.
Atunci de ce m-ai trimis?
Stai cu Shirley și nu vorbi.
Dar unde te duci?
- Revenim imediat. - Îmi aduci o cafea?
- Ești bine? - L-am omorât.
- Mi-am ucis tatăl. - Joel, nu.
- Da! Sunt ca tipul ăla... Cine era? - Cine era cine?
Tipul din Biblie.
Nu știu. Avraam?
Nu. Ăla aproape și-a ucis fiul.
- Absalom. - Nu. Nu începea cu A.
- Oedip? - Asta nu e Biblia.
- Și-a ucis tatăl. - S-a căsătorit cu mama lui.
- În afară de asta, eu sunt tipul ăla. - Joel.
Ce s-a întâmplat?
A venit la club, avea costumele cu el,
- ... un ananas, un morcov. - Știu.
Și strugurii erau o opțiune.
Ca să o ții pe Esther locului,
- ... îi legi împreună... - Revino.
Da. Mi-am zis: „E aici, e fericit, e un moment bun să-i zic de Mei.”
- Ce i-ai spus? - Eram emoționat,
așa că am spus totul.
Am cam pus chinezoaică și însărcinată împreună.
Trebuia să-l las să se obișnuiască cu una.
Nu cred că a fost vina ta. Serios. Cred că a fost vina mea.
- Ce? - L-am ucis pe Moishe.
Ba nu.
I-am spus că nu-i pot da banii
și a spus că face infarct.
- Când? - Acum două săptămâni.
Un infarct lent.
Poate că l-am început,
iar tu l-ai terminat.
Asta mă liniștește.
- Nu l-ai omorât. - Nici tu.
Maisel. Soția e isterică.
Ar trebui să...
mă duc să-i ascult cum nu ne spun nimic.
Durează mult până se întorc.
Cred că e camera 12. Joel, cum se simte?
- Nu știm, e inconștient. - Inconștient?
- Doamne, îmi pare rău. - Mersi, amice.
Nu, vreau să spun...
- L-am ucis pe tatăl tău. - Ce?
Am pierdut banii.
Dacă nu pierdeam banii...
- Archie. - Atunci a început.
Nu am avut nicio legătură, așa că doar o să consolez lumea.
Calmează-te. E bine că ai venit.
Să-i spun lui Shirley?
- Îi spun eu. - Pe aici e salonul 12?
Am lăsat un mesaj acum o oră.
- Unde erai? - Stadionul Yankee.
- De ce? - Mesajul pentru Li Wei
spunea: „Du-te la Yankee.”
- Îmi trebuie un dicționar mai bun. - Cum se simte?
Nu știu.
Va fi bine.
Stai, ce a fost asta? Ce s-a întâmplat?
Am multă treabă azi.
Doctore!
- Adu doctorul! - De ce?
- Ce s-a întâmplat? - Abe.
- Întoarce-te. Nu s-a schimbat nimic. - Am auzit clar strigătul morții.
Ți-au căzut cheile.
Haide, tată. Îți țin eu cheile.
MINUNATA DOAMNĂ MAISEL'
Abe, eu și Zelda mergem
să luăm lucrurile lui Shirley.
Încearcă să te odihnești, Shirley.
Mulțumesc că mă lăsați să stau aici, Abe.
Casa aia,
fără Moishe...
Poți sta aici cât vrei.
Voiam să mă asigur că funcționează, în caz că sună.
Poți să stai să ne uităm împreună.
Aș putea să fac ceva de băut.
Mi-ar prinde bine.
Eu și Moishe avem niște locuri de înmormântare foarte frumoase.
E un copac chiar deasupra,
iar Moishe a luat o băncuță pe care să stea lumea.
Să stea? Sigur.
A plătit și pachetul de întreținere,
ceea ce înseamnă că oamenii din cimitir trebuie să taie iarba
și să golească vazele o dată pe săptămână.
Tu și Rose aveți locuri de înmormântare?
Ai văzut vreodată Zona Crepusculară? E un serial grozav.
Nu.
- E acum? - Nu.
Nu, nu e, la naiba!
Tu și Rose ar trebui să vă grăbiți
să vă cumpărați locurile.
Nu lăsați planificarea copiilor.
Cunoscând-o pe Miriam, o să-ți ia un sicriu hazliu.
Unul în formă de trifoi.
Sau un penis.
Îți dai seama?
Acum, da.
Moishe vrea un necrolog în New York Times,
la fel ca Albert Einstein.
El a avut cel mai frumos necrolog.
Oare cine l-a scris?
Noi niciodată... Nu am ajuns niciodată în Turcia.
Turcia? De ce Turcia?
Am avut un instalator care era din Turcia.
- Ce o să faci dacă Rose moare prima? - Ce?
Nu, eu o să mor primul, cu siguranță.
Cred că Dumnezeu e crud,
nu crezi?
Eu cred că Dumnezeu
e mai degrabă un truc de marketing genial.
E crud că oamenii știu că vor muri.
Ca și cum cineva ți-ar spune sfârșitul unui film înainte de a-l vedea.
Ce distracție mai e să vezi Casablanca
dacă știi deja că Ingrid Bergman nu rămâne cu Humphrey Bogart?
Fără dans step,
fără pitici.
Un cântec și Bogart pleacă cu tipul care stă cu naziștii.
E un film foarte supraevaluat.
Când bunicul meu a fost răpit...
Stai așa. Bunicul tău a fost răpit?
- Da. - De cine?
La început am crezut că au fost anarhiștii,
dar am aflat că au fost băieții Ubramawitz de după colț.
De ce?
Cine știe de ce băieții fac ceea ce fac?
Oricum, înainte să-l aducem înapoi,
când bunica mea a crezut că a plecat pentru totdeauna,
ea a zis: „Are noroc.
„A murit cu toți dinții.”
Asta e tot ce poți spera în viață,
că mori cu toți dinții.
Abe...
Vreau doar să știi,
dacă Rose moare prima,
o să te ajut.
Mulțumesc, Shirley.
Susie Myerson și Asociații.
Puteți vorbi mai repede?
Avem o singură linie, așa că, în timp ce vorbesc cu dvs.,
nu pot primi alte apeluri.
Lucrez dracului la asta, Dinah.
- Stai, copiii sunt aici? - Da.
Avertizează-mă, să nu zic „dracului”.
- Copiii sunt aici. - Rahat!
O să-i zic să vă sune.
- Trebuie să știu cine a fost? - Nu.
Susie Myerson și Asociații.
- Alege o carte. - Nu vreau.
Bine.
O să mă uit prin portofelul tău.
- Are și alți iubiți. - Asta nu e magie.
Faci 5-10 ani pentru asta.
Nu și dacă îi ceri să aleagă o carte mai întâi.
... grijă de Dinah Rutledge.
Am adus sfogliatelle.
- Nu miroase a cafea. - Pa.
Dinah, asta o iau personal.
- Dinah? - Fă-ți singur cafeaua.
Susie Myerson și Asociații.
Da, ne ocupăm de el.
- Vorbesc despre mine. - Fac ceva.
Voi verifica calendarul și voi vorbi cu dra Myerson.
Uitați ce e. Vă sun înapoi.
Ar trebui să-ți iei o altă linie.
Du-te dracului, Frank!
- Stai, copiii mai sunt aici? - Da.
La naiba!
- Susie Myerson și Asociații. - Dinah!
Poți să aștepți, te rog?
Ce e, Maggie?
Un telefon despre ciudatul cu magia.
- Merge la petreceri aniversare? - Stai.
Așteaptă.
Alfie merge la petreceri?
Numai a lui Billy Wilder.
Îmi place când vorbesc despre mine ca și cum nu aș fi aici.
Chiar îmi place.
În clipa în care va fi un alt fotoliu,
relația noastră s-a terminat.
Dacă oferă transportul și masa?
Nu știu la ce te uiți.
Nu am adus astea pentru tine.
În niciun caz, Maggie.
Nu mi-aș fi imaginat că un magician e pretențios.
Maggie lucrează pentru tine acum?
Dacă lumea nu poate suna,
sună acolo. O știți pe Maggie?
Îi cunosc șeful. Zugrăvește case pentru noi.
Credeam că e instalator.
Susie Myerson și Asociații.
Sunt Midge. Trebuie să vorbesc cu Susie.
Bună. Nu ai rezervări,
îi spun că ai sunat. Pa.
Dinah, așteaptă.
Ce ai în gură?
Nu sunt turnător.
Sunt foarte mândru.
Dinah!
- Da? - Florenz Ziegfeld e la telefon,
e foarte important.
Bine, trimite-l.
- Florenz Ziegfeld e la telefon. - Ești sigură?
- Sunt sigură. - Beculețul nu e aprins.
- E cealaltă linie. - Nu avem alta.
- Sfoara pentru rufe. - Ce?
Vino. Trebuie să răspund la celălalt telefon.
Ce vrei să spui?
- Nu ești la celălalt telefon? - Myerson și Asociații.
Florenz Ziegfeld nu e mort?
Da, a murit în '32.
Să verific, ce dată a fost?
Ce sistem grozav avem aici.
Sunt Susie Myerson.
Prea ocupată pentru mine?
- Miriam? - Da.
Deci, Ziegfeld e mort.
Desigur, am văzut cadavrul.
Tatăl lui Joel a avut un atac de cord.
Poți trimite pe cineva
la club în locul meu?
Stai. James.
Vrei să-i ții locul la Wolford?
Bani ușor de câștigat, gagici dezbrăcate.
Mi-ai promis că nu-mi dai reprezentații de toaletă!
Spune-i că am auzit asta.
Nu contează.
Îmi pare rău de socrul care nu e al tău.
O să ți-o spun până înțelegi dracului.
- Copiii sunt încă aici? - Da.
- Fir-ar a... - Susie.
KENNEDY CÂȘTIGĂ
- Deci? - Eu iau viața de noapte.
Dacă n-are un saxofon sau un joint,
nu am nicio opinie.
Găsește una.
Dacă Nixon câștigă, ne mutăm în Franța.
Am un apartament cu chirie plafonată. Voi?
Cred că arată bine în aia și foarte bine în cealaltă.
În asta e adorabil.
Cum rămâne cu Nixon?
Vorbeam despre Nixon.
Pleacă de lângă mine.
Îmi plac quakerii.
- Mai departe. În Hoboken, te rog. - Bine.
Vreau să scrii un necrolog pentru Moishe Maisel,
proprietarul Maisel and Roth.
E o poveste de succes americană,
un producător de îmbrăcăminte. Ți-am spus despre cei 13 evrei.
De ce nu? Ai scris unul pentru Albert Einstein.
Moishe a pus un nou tip de elastic în chiloții pentru bărbați
care lasă pielea să respire, deci da.
Einstein a schimbat teoria fizicii și astronomia,
înlocuind o teorie veche de 200 de ani a mecanicii,
creată mai întâi de Isaac Newton.
Dar Moishe Maisel îți lasă testiculele să respire.
Ești newyorkez. Știi cum e vara.
Scuze. De ce ești aici?
Sunt secretara personală a lui Abe. Dactilografiez pentru el. Tu?
- Lucrez aici. - Ce anume?
Multe lucruri.
Acum pun documente în dosare.
- Am înțeles. - Eu dactilografiam pentru Abe.
- Dar acum te are pe tine. - Da.
- Jumătate de normă. - Acum.
Normă întreagă.
Bine, îmi anulez abonamentul.
Voi citi copia unsuroasă de la bibliotecă.
„Pentru ce e cunoscut?”, întreba încontinuu,
„pentru ce e cunoscut?”
De parcă viața unui om se măsoare prin câți oameni îl cunosc.
Mickey Mouse, cunoscut antisemit,
poate avea un necrolog în New York Times, dar Moishe nu poate.
Pauză. Îl sun eu pe Simon Melman de la Times.
Isobel, fă-mi legătura cu Simon.
- Bine. - Simon îmi e prieten foarte bun
și îmi datorează câteva favoruri,
300 de dolari și o logodnică.
Gata. Vă rog să așteptați, e Gabe Wollinski.
- Simon. Sunt Gabe. - Spune-i despre evrei.
- Vreau să intervin pentru ceva. - Treisprezece.
Am nevoie de un necrolog pentru un prieten.
Evreii!
- Ce? - Spune-i despre evrei.
Istoria lor sau... Da, Simon, sunt aici.
- Omul este... - Moishe Maisel.
Moishe Maisel. Și el a fost...
În industria confecțiilor.
- Nu e Roth, Moishe l-a inventat. - Exact.
- Nu s-a dus niciodată în Turcia. - Ce?
- A avut un instalator turc. - Kev, ține-l.
Da, sunt aici.
Știu, dar asta e o favoare.
Amintește-ți că mi-ai furat-o
pe Diana la petrecerea de ziua mea.
Ba da, ticălos trădător.
Măcar atât ai putea face pentru mine, să pui pe cineva
să scrie un necrolog pentru omul ăsta
și să-mi dai cei 300 de dolari înapoi.
Du-te dracului!
Ascultați, toată lumea!
Simon Melman
este persona non grata de acum încolo.
Nu-l cunosc, n-am auzit de el.
El e Nikolai Khokhlov și noi suntem Rusia.
Asta e prima pagină.
Dacă aveți o problemă cu asta, asta e.
Îmi pare rău, nu te pot ajuta.
Cred că n-am ce să fac, o să-l scriu chiar eu.
- Dodie? - Da, Abe?
O foaie nouă, te rog.
Unde să fie publicat?
Aici, în Village Voice.
Noi nu facem necrologuri.
Atunci va fi un articol scurt despre un om care a murit.
Dodie, să trecem la treabă.
Îngrași porcul în ajun?
Doctorii ăștia spun o grămadă de prostii
și pleacă înainte să poți pune întrebări.
- Covrig. - Vine altul, de fiecare dată.
Nu pot răspunde pentru celălalt,
- ... nu e domeniul lor. - Mușcă.
Sunt termeni pe care nu-i înțelegi,
vorbesc repede și pleacă,
și am împrumutat cărțile lui Mei.
- Iau notițe și caut. - Cafea.
Dar eu nu cunosc cuvintele, așa că scriu fonetic.
Cuvântul nu se scrie
cum l-am scris eu, deci nu-l găsesc.
Nu știu decât că infarctul tatei
are de-a face cu inima lui.
Mulțumesc.
Nicio schimbare?
- Și cu cât e mai mult inconștient... - Nu, mănâncă-ți covrigul.
Vezi asta?
- Est. - Roșu. Dragon.
Da, joacă de ore întregi.
Dragon verde.
- Mei o distrage pe mama. - Mahjong!
A încercat să facă supă în bucătăria spitalului.
Au chemat poliția, așa că...
- Am nevoie de bani. - Ce?
- M-a terminat. - Glumești.
Ți se pare că glumesc?
- N-o lăsa să câștige. - N-am lăsat-o.
Femeia aia e un rechin.
Sunt o jucătoare bună de mahjong.
Mă trag din generații de mari jucători.
Familia mea conduce un salon de mahjong,
și ea șterge pe jos cu mine. Bună.
Covrig?
- Poftim. - Atât?
Îmi trebuie mai mult.
- Nu mai am. - Intrarea e de 20 de dolari.
Stai. Să văd dacă mai am în sacou.
Dr. McGuire, prezentați-vă la Urgențe. Dr. McGuire, la Urgențe.
Covrig?
Mulțumesc.
E drăguț că o ții ocupată pe Shirley.
Joel ți-a spus că au chemat poliția?
Da.
Mi-a mai spus...
Te rog, nu te supăra, dar Joel... Știu despre situație.
Credeam că putem vorbi.
E cam târziu pentru asta.
Alt gen de discuție.
Despre cum o să fie.
Ce?
Adică eu, tu, Joel, copiii.
Adică, vei fi... Vor fi, știi tu...
- E clar că nu știu. - Mei.
Ei locuiesc cu mine, dar vor sta mult cu tine.
Acum vor avea un frate
și trebuie să discutăm niște reguli.
- Cum ar fi? - Cum ar fi...
- Nu vreau să-ți spună „mamă”. - Nici eu.
- Trebuie să-ți spună cumva. - De ce?
De ce?
Dacă se încuie în baia ta
și au nevoie de ajutor?
De ce să fie acolo?
E ora pentru baie.
- În baia mea? - Mei, haide.
Sunt copiii tăi.
- Dar sunt cu tine. - De ce?
- E weekendul tău. - Să fac ce?
Să-i iei, pentru că te-ai măritat cu tatăl lor.
Nu-i așa?
Telefon pentru Midge Maisel.
- Veniți la secția asistentelor. - Scuze.
- Alo? - Vino înapoi.
- Socrul meu... - Știu.
E foarte trist, dar m-ai făcut să schimb totul.
- Boise. - Mă văd în toaletă,
e foarte curată, e superbă.
- Super! - Am cumpărat fructele,
umbreluțele, tampoanele.
- Cele bune? - Da, bune.
Cele mai bune.
Tu ai cerut schimbări și eu le-am făcut,
și toate femeile au venit să te vadă.
Acum nu ești aici și sunt supărate.
- Îmi pare rău. - Am inventat o băutură.
- Da? - E roz și acidulată.
Îi dai foc, e uluitoare. Am numit-o „Am fost odată bărbat”.
Am dezvoltat un simț al dramaticului.
Te rog, întoarce-te.
Le-am dat lui Bunny, Mitzi și Gloriei niște glume bune.
Cum a mers?
„Avem un semn nou pe ușă.
„Pe o parte scrie: «Intrați, e deschis!»,
„iar pe cealaltă scrie: «Ne pare rău, am închis.»”
Nu înțeleg.
Nu asta scrie.
Citesc acum:
- „Ne pare rău...” - „Ne-am îmbrăcat.”
Scrie: „Ne pare rău, ne-am îmbrăcat.” Adică avem hainele pe noi.
Bine.
Și pe cealaltă parte scrie: „Ne pare rău, ne-am îmbrăcat.”
Tot nu pricep.
Mulțumesc pentru distribuție.
Boise, promit că ajung cât de repede pot,
acum trebuie să închid.
Feminitatea
Aduce pe mulți în preajma mea
Alte fete de-abia spun Astea, ei și alea
Dar reușesc întotdeauna Să-și păstreze hainele
Personalitatea mea
Îi face să se aștepte la ospitalitate
Când un bărbat mă aduce acasă
Îl invit înăuntru
Intenționez doar să beau puțin gin
De ce ajung mereu pe covor
Uneori nu mă pot abține să nu simt
În timp ce mă uit la tavan
Ce rost are
Feminitatea?
Doamne, te-ai întors! Te-ai întors, nu?
- Un număr, Boise. - Bine.
Apoi mă întorc la spital.
Da, super, mulțumesc.
Cum ți se pare?
Prea mulți bujori, prea puțini clopoței?
Ia o pauză, Boise. Du-te să dai cu pumnul în ceva.
La naiba, Boise!
Mitzi, nu contează, s-a întors!
Bun. Întreab-o care parte e gluma.
Doar ca să știi, totul a mers bine fără tine.
Mă bucur să aud asta.
- Tu ce ar trebui să fii? - Tu!
Ca și cum te-ai uita în oglindă, nu?
Mulțumesc!
Ce public minunat!
Mă bucur să fiu aici.
Serios. Nici n-aveți idee cât.
Am o mică dramă în familie.
Fostul meu socru tocmai a avut un atac de cord.
E inconștient și nu se știe dacă va supraviețui sau nu.
Mulțumesc!
Avem un admirator al morții incerte!
Foarte frumos. Bravo, domnule!
Distracție plăcută la șah cu Doamna cu coasa.
Oricum, în ultimele zile,
am dat reprezentație în holul spitalului Beth Israel.
Mă întorc acolo când termin aici
și o să stau toată noaptea uitându-mă la toți bărbații din viața mea distruși
în timp ce mănânc jeleu.
E înspăimântător, de fapt.
Ni se spune mereu: „Ești fetița lui tati.”
„Tati te protejează.” „Așteaptă să ajungă tatăl tău acasă.”
Într-un spital, tatăl tău se transformă într-o fată de zece ani
cu o broască pe rochie.
Da, tatăl meu, intelectual,
cu emoțiile la păstrare într-o sticlă în cămară,
urăște spitalele.
Urăște cum miroase în spital
și cum arată un spital.
Când am născut-o pe fiica mea,
a trebuit să i-o arăt la fereastră
ca să o vadă.
Și mai e și soțul meu.
Fostul soț, de fapt.
Dar suntem încă...
ceva.
Sincer, l-am mai văzut sentimental.
Când Brooklyn Dodgers s-au mutat în California,
era de neconsolat.
Stătea în întuneric, mâncând ciocolată,
scriindu-i scrisori de dragoste lui Sandy Koufax.
Era curajos, dar când treceam pe lângă un cărucior cu hotdog, era la pământ.
Legăna recipientul de muștar,
repeta lotul echipei campioane din 1955,
iar și iar.
Apoi, desigur, e și socrul meu.
Dur.
Mândru.
Și acum soacra mea îi tunde barba, astfel încât, dacă...
Când se trezește,
va fi gata să meargă la muncă.
E greu să-i vezi pe bărbații din viața ta speriați.
Când bărbații sunt scoși din funcțiune, femeile continuă.
Nu e complet neobișnuit, nu?
Femeile pot sângera din cap
și tot vor găzdui o cină dacă invitațiile au fost trimise.
Nu ne gândim niciodată așa.
Noi doar...
presupunem că-i sprijinim pe adevărații lideri.
Uitați-vă prin spital, vedeți doctorii.
Sunt toți bărbați,
intră și ies din saloane foarte rapid.
„Sunt important.
„Am un pix.
„Mă uit la fișă. E bună.
„Semnez fișa.
„Sunt Dumnezeu. Nu pierd timpul aici.
„Dumnezeu e chemat în colecist.”
Dar, dacă stați câteva zile la spital, veți începe să observați...
asistentele.
Asistentele nu ies niciodată grăbite din salon.
Ele curăță ploștile,
iau sânge,
introduc supozitoare.
Nu semnează fișe,
nu primesc un pix,
dar te țin în brațe când plângi.
Ce înseamnă asta?
Sunt femeile mai importante decât Dumnezeu?
Și dacă descoperim că noi am fost mereu cele responsabile?
Doar că...
nimeni nu ne-a spus.
Nu știu ce spun.
Eu doar...
Nu vreau ca acest om să moară.
Acum, să vedem niște țâțe și funduri!
Te așteaptă un fan.
- Ce? - Acolo.
Ce surpriză!
Eram prin cartier, m-am gândit să trec pe aici.
Am auzit de cafeaua de aici.
Ei bine,
mă bucur să te văd.
- Stai... - Bună, Lenny!
Bună!
Bună, Lenny!
Frumoasă cravată, Leonard!
Le știu de la școala de ebraică.
Trebuie să plec.
Am văzut spectacolul.
A fost super.
Ai făcut trei muncitori să plângă.
Mulțumesc.
Ești supărată pe mine.
Nu sunt.
Am fost un măgar.
Îmi pare foarte rău.
Am uitat.
Încă pari supărată.
Lenny, te rog.
Iartă-mă.
E o reprezentație a concertului lui Haydn
cu instrumente vechi,
iar amicii mei vor să meargă.
I-am forțat să vină aici ca să mă pot umili.
N-o să mai vorbească cu mine.
Am văzut concertul ăla.
- Nu ratează cine știe ce. - Te rog!
Deci,
Carnegie Hall.
Da.
Într-o zi, în curând.
Eu aș afla în ce zi, dacă aș fi în locul tău.
Un sfat bun.
Lenny, la bar.
- Mergem? - Hai să mergem.
E foarte interesant.
Sunt oameni de clasă,
oamenii ăștia de la Carnegie.
Mi-au dat o cameră de hotel elegantă,
vor s-o zugrăvească în culoarea mea preferată.
Care e?
Am spus albastru.
E albastru?
Cine știe?
Păi, tu.
Bine.
Ignori ideea principală.
Cei de la Carnegie Hall
au zugrăvit o cameră de hotel,
o cameră în care stau cel mult patru zile,
pentru mine.
Eu, cea mai mare amenințare la adresa decenței americană
de la dosarele Mantovani.
Sunt destul de important ca să renoveze,
te rog să fii impresionată.
Sunt impresionată.
Bun. Următorul motiv pentru care am venit...
Am primit un telefon de la oamenii lui Tony Bennett.
Face cinci seri la Copa
și vor să fiu eu în deschidere, o reprezentație de vis,
căci e cel mai de treabă om din lume
și serviciul de catering e incredibil.
Eu nu pot, pentru că sunt la Carnegie Hall.
Ți-au zugrăvit camera de hotel.
Așa că le-am vorbit de tine.
Le-am spus că ai un umor incredibil
și sunt foarte...
Ce e asta?
Ce se întâmplă?
Ce? De ce ai făcut așa?
Cred...
Nu pleci nicăieri. Vii cu mine.
Da. E o razie a poliției.
- Da? - Trebuie să plecăm.
- Doamne! - Toată lumea afară!
Dallas, Sunshine, Bubbles, fugiți!
Am luat registrele.
- Ambele? - Da!
Plecați de aici.
Bunny, Mitzi, trebuie să fugiți!
Obosesc să-mi spună toată lumea
ce să fac, unde să mă duc, ce e o glumă.
Am pierdut un cercel.
E o razie a poliției!
Ce să fac cu un cercel?
Două urechi. Am două urechi.
Jos! Haideți!
Lăsați penele...
- Midge! - Nu-mi găsesc lucrurile.
Cumperi alte lucruri, hai!
- Hai cu noi! - Nu, eu cânt pe Titanic în seara asta.
Du-te!
Haideți! Mai repede!
Boise!
Pantofii mei, picioarele mele. E rece.
Nu poate omul să fugă de poliție cu tine.
Mă duci în brațe?
În brațe?
Pune-mă pe umăr.
Ce sunt eu, Moș Crăciun? Ești tânără și puternică.
Ce să fac cu ăsta?
Spune-mi ce se întâmplă cu Castro.
Pune-l pe cap.
- Unde mergem? - La adăpost.
- Nu-l plătești? - E viscol.
Trebuie să-și câștige existența.
Poate e un hobby.
Dacă aș avea poșeta, aș plăti.
Dacă aș avea geanta ta, aș plăti.
Și dacă există iadul?
Nu-mi vine să cred.
Dacă rabinii se înșală
și există iadul, soarta noastră e pecetluită!
Dacă există un iad, eu sunt capul de afiș.
Unde mergem?
Ce faci? Ești bine?
Zece minute printre stihiile naturii.
Vrei să chem un stilist? Un preot?
Sunt bine.
E frumos aici.
Carnegie Hall.
Reduceri la pălării la B. Altman.
Dacă aș mai avea reducerea de angajat...
Dă-mi-l!
Bună seara, dle Bruce.
Ce vreme!
Într-adevăr.
Ai auzit? Dl Bruce.
Dai reprezentație la Carnegie Hall, ești dl Bruce.
Bună seara, dle Bruce.
După tine.
Ei bine?
Ce zici?
Foarte frumos, dle Bruce.
Carnegie Hall.
Deci,
băutură, mâncare, ceva absorbant?
Prosop, te rog.
Îmi pare rău, fetelor.
Nu trebuia să se termine așa.
Vorbești cu pantofii tăi?
Nu.
Nu-i nimic.
O să port o discuție serioasă cu plastronul meu.
Plastron? Adică...
Da.
- Nu... - Nu.
Frumos.
Cel mai haios articol de îmbrăcăminte care mi-a venit în minte acum.
Păstrezi distanța sigură?
Distanță respectuoasă, aș zice.
Ți-e frică de mine pentru că vorbesc cu pantofii mei?
Unii bărbați găsesc asta atrăgător.
Cred că ai multe lucruri pe care bărbații le găsesc atrăgătoare.
Poți sta pe întregul scaun.
Stau bine așa.
Parcă ești o Wallenda, faci echilibristică.
Este...
Port...
Stau bine.
Ce?
Ce porți?
Corsetul meu de spectacol.
Ai un corset de spectacol?
Da.
Cu ce diferă de, să zicem,
corsetul tău de mers la dentist?
E mult mai probabil să mă sufoce.
E și mai drăguț.
Da.
Mereu cele drăguțe încearcă să te omoare.
Frate!
Ce?
Nu am plănuit asta.
- Să mă aduci aici? - Nevinovat!
Sună-l pe Roy Cohn.
Nu ai modificat atmosfera,
făcând să ningă,
și n-ai organizat o razie la club?
Nu sunt destul de importantă pentru toate astea?
Tu...
ești mai importantă decât Dumnezeu.
Ai fost atent.
La tine?
Întotdeauna.
Midge.
Da?
Trebuie să văd corsetul de spectacol.
- Lenny! - Îmi pare rău.
Observ condiția umană.
Așa m-a făcut Dumnezeu.
Bine.
Dacă facem asta...
Dacă ne dezbrăcăm
și facem niște lucruri foarte albastre
în această cameră foarte albastră...
Nu știu unde duce asta.
Vreau să mă privești în ochi mai întâi și să-mi promiți
că niciodată
nu o să uiți
că sunt foarte
amuzantă.
Cel mai important.
Vorbesc serios, Lenny.
Voi râde tot timpul.
Promit.
Da.
La fel ca al meu.
Am mințit.
O să râd doar la sfârșit.
Nu!
Mă întorc imediat.
Alo?
Bine. Asta e definiția din manual a unui moment nepotrivit.
Bine.
La revedere.
Deci, se pare,
să fii dl Bruce înseamnă că ești cel
care trebuie să îi scape pe cei care aleargă încet după o razie,
așa că mă gândeam...
Asta nu e pentru tine.
Lenny, ce...
Nu trebuie să-ți faci griji pentru asta.
- Dar... - Totul e bine.
Promit.
Îmbracă-te, mergem să-i scoatem din închisoare pe golani
și te duc să mănânci niște mâncare chinezească groaznică, bine?
Abe! Nu știam că mai ești aici.
Cineva a sunat acum ceva timp,
a spus că trebuie să mergi la spital.
Ce? Cine?
- Nu știu... - E mort?
- Doamne! - Nu știu, au spus să te grăbești.
O să-ți mușc degetele, Isobel.
Nu e Isobel, Dodie, sunt Abe.
Abe!
- Cât e ceasul? - Foarte târziu.
Trebuie să ajung la spital.
Ar trebui să te duci acasă.
Mulțumesc pentru ajutor, ești un adevărat Sancho Panza.
Telefon pentru dr. O'Connell.
Dr. O'Connell, aveți un apel în secția asistentelor.
Eu...
De ce ai stat atât?
Eu...
Dar ești în viață.
Da, sunt.
Nu ești mort?
Nu, nu sunt.
Eu doar...
Telefonul, am crezut...
- Sperai un rezultat diferit? - Nu, îmi convine, evident.
Am încercat să sun.
Un angajat morocănos mi-a închis telefonul.
E incredibil. Serios.
Doar sunt surprins.
Cine e ea? O cunosc?
Ea e Mei.
E minunat.
Știai că spitalele angajează jucători de mahjong
să te distragă de la moartea iminentă?
- Serios? - Ce?
Ea a întrebat, am înghețat.
- Doamne! - Mi-a dat bacșiș, totuși.
Drăguț.
Ce-i asta, Abe?
- Ce? - În mâna ta?
Nu e nimic.
O ții strâns în mână.
- E doar... - Scrie „Necrologul lui Moishe”.
- Mi-ai scris necrologul? - Nu.
Ai scris ceva și i-ai pus titlul ăsta.
Nu l-ai găsit pe cel care a scris pentru Einstein?
Nu. Eu doar...
Da, am scris ceva.
Ce voiai să faci, grăbit așa?
- Voiam să-l citesc. - Mie?
- Da. - Inconștient?
Sau mort. Da.
- Aș vrea să-l aud. - Ce? Nu.
- Sunt un pic curios. - Și eu.
Tu lucrezi aici, nu poți vota.
Abe!
E doar o primă ciornă,
n-am terminat-o.
Am vorbit doar de tatăl tău
și de căruciorul cu murături. Știm povestea asta.
Deci...
Ai început o companie în confecții, nu era niciun Roth.
- Doar tu, ție ți-am acordat meritele. - Mulțumesc.
Moishe i-a adus pe cei 13 evrei,
i-a salvat, am scris un paragraf frumos despre asta.
L-am plasat bine.
Și...
Am găsit o greșeală de tipar.
Încă una. Cine are un pix?
Nu primești o notă.
Bine,
după cei 13 evrei,
am scris mult despre Dumnezeu, dacă există sau nu.
- Există. - Despre asta s-a discutat.
- Nu există discuții, există. - Știu că așa crezi,
- ... dar... - Abe! Sunt în spital, lasă-mă să cred.
Dumnezeu există.
Deocamdată. Și apoi...
Apoi vorbesc despre cum ne-ai primit în casa ta
când noi...
n-aveam unde să mergem,
și nu trebuia,
dar ai făcut-o. Și tu...
nu ne-ai cerut nimic.
Te-ai asigurat
că fiica noastră...
are tot ce-i trebuie, deși nu mai era măritată
cu fiul tău.
Ai fost un om foarte bun.
Și mi-e...
Mi-e foarte dor de tine.
Dar nu ești mort, așa că...
A fost foarte frumos, Abe.
Mă duc să iau înghețată. Cine vrea?
- Sună bine. - Mă duc să iau niște cafea.
- Ia înghețată, crede-mă. - E o idee super.
- Aparatul acceptă bani? - Am mărunt.
- De când? Mi-ai spus că n-ai. - Mamă!
Ce ciudat!
N-am nicio înregistrare pentru acest număr.
Nu îl găsesc.
Nu recunosc modelul. De unde l-ați luat?
Era aici când am ajuns aici.
Ce ciudat!
Bon Soir zic că Alfie trebuie să facă două spectacole gratuite înainte.
Glumești?
Până și eu mi-am dat seama că e de căcat.
Scuze. Compania de telefoane a sunat, pot veni marțea viitoare.
Compania de telefoane e aici.
- Compania de electricitate e acolo? - Nu.
Compania de electricitate poate veni marțea viitoare
și a sunat Marvin Nickleson.
Telefonul, stai.
Doamne, Frank.
A mai rămas usturoi în lume?
Usturoiul te face puternic.
Îi poți bate pe ceilalți impresari.
Moishe a scăpat.
- Cine? - Fostul meu socru. S-a trezit.
Arată puțin entuziasm.
De ce? E fostul tău socru.
Nu-mi pasă nici de învățătorul tău
sau de primul tip care te-a pipăit.
Susie! Am una ciudată.
Asta nu e o propoziție pe care să o strigi în public,
ca să știi pe viitor.
Spune că lucrează pentru Tony Bennett
și-l vrea pe unul dintre clienții tăi.
Serios? Tony Bennett?
Trimite-l încoace!
Tony Bennett.
Ați auzit asta? Tony Bennett mă sună.
Mă rog, agentul lui.
Agentul lui,
dar mă sună pentru că i-a spus Bennett, așa că...
Susie.
Stai așa, Maggie.
Bine.
Am avut o zi bună o clipă.
Lenny m-a înscris să fac deschiderea pentru Bennett la Copa săptămâna asta.
La Copa? Spectacolul cu toate biletele vândute la Copa?
Ăsta, cu toate biletele vândute?
Exact.
Da, cu reclama de o pagină care spune:
„Oameni buni, spectacolul ăsta e important.
„Cine e în el va fi bogat,
„faimos și foarte fericit.”
Bingo.
- Fără deschideri. - Fără deschideri.
Da. Închide telefonul, Maggie.
- De ce? - M-am mutat.
- Unde? - Am murit.
- Da? - Închide naibii telefonul!
Îmi pare rău.
Nicio problemă.
- Vrei niște cafea? - Sigur.
- Frișcă? - Susie, nu.
Nu ce?
Bine, fără frișcă.
- Știi care e situația mea. - Zahăr?
Îți place dulce. Stai să-ți pun niște zahăr.
E înfiorător.
A fost Tony Bennett.
- Da, dar nu sunt... - Las-o baltă, Frank.
E un zid de cărămidă într-un tutu roz.
Știți dacă, la un moment dat,
clădirea asta a fost în altă parte?
- O să spun că nu. - Clădirea nu a fost mutată.
Știi, Midge,
pare o șansă uriașă.
Mai gândește-te.
Mersi. Eu și Susie avem un plan.
Tony Bennett?
Pentru că ăsta e un plan.
Nu e, dar mersi de întrebare.
E un cântăreț grozav, ai lucra bine cu el.
Așa e. N-o să lucrez, dar aș lucra.
Miriam, în calitate de prieten al tău și al lui Susie...
Mai mult rudă decât prieten.
- Noi avem grijă de tine. - Poate te răzgândești.
Apoi răzgândește-te.
Nu ne dă o linie până când nu găsește originea acestui telefon.
Dinah, amestecă sosul.
- Două linii, nu? - Da, te rog.
Nu deschideți ușa.
Pot să vorbesc cu tine un minut?
- De ce sunt mereu prin preajmă? - Cine?
- Martini și Rossi. - Nu știu, stau și ei.
Aici. Stau aici.
Da, aici. Ei mi-au făcut rost de apartament.
Au găsit mobila, au sugerat aranjamentul.
- De ce? - De ce?
Nu e evident, Miriam, e mult spațiu de umplut.
Susie, gândește-te.
De ce au făcut toate astea?
Că ești haioasă?
Chiar sunt amuzantă.
Nu-ți sunt prieteni fără nimic în schimb.
Care-i șmecheria?
Ce-ți pasă ție?
- Au zis ceva de o parte. - Din ce?
- Trebuie să te relaxezi. - Sunt mafioți.
Știu ce sunt, bine?
M-au răpit o noapte.
Din ce vor o parte?
Uite ce e. Mi-au făcut o favoare,
într-o zi, le voi face eu o favoare.
- Așa funcționează. - Ce?
Tu nu ai nimic ce să le dai.
- Ba am. - Eu sunt favoarea.
- Bine, am terminat aici. - Susie, te rog, ascultă-mă.
Trebuie să-ți spun, Miriam,
că am obosit
să te ascult.
Moishe, ai grijă. E o treaptă.
E o treaptă aici.
Chiar aici, ai grijă.
Shirley, am ceapa.
- Mai încet, tată. - Merg încet.
Am zis „Mai încet”.
Dacă merg mai încet, mă opresc.
Tată. Te rog.
Joel, te iubesc. Ești fiul meu, dar dispari.
Zelda e un geniu.
Totul e aranjat.
Dormitorul tău e aici.
Sala de mese e acolo.
E o prostie. Sunt afișat ca un porc premiat.
Al treilea doctor din dreapta a spus fără scări.
Al patrulea din stânga.
Al treilea din dreapta,
al patrulea din stânga e același doctor,
și asta zice cineva care a murit.
Să te ducem în pat, dle Moishe.
Trebuie să vorbesc cu Joel.
Ce apucătură de marinar ai.
Bine.
Sunt pe pat, stând foarte nemișcat.
Nu mănânc sare.
- Pot să vorbesc cu fiul meu? - Desigur.
Ascultă,
Trebuie să spun ceva.
În seara întâmplării, îmi povesteai despre...
Nu trebuie să vorbim.
Vreau să știi că te-am auzit. Am auzit totul.
Recunosc că sincronizarea pare suspectă,
dar vreau să fie clar
că n-am făcut ce am făcut pentru că mi-ai zis de iubita ta.
- Nu? - Nu-mi pasă că e chinezoaică.
- Trebuie să repet asta? - Nu.
Sunt surprins că e însărcinată.
Dar ai doi copii și un fermoar, deci nu e total neașteptat.
E încă o șansă să numim pe cineva după bunica mea, Helda.
Ba nu.
O iubești.
O să te căsătorești cu ea.
Încă un nepot, încă un mitzvah,
- Asta sărbătorim. - Mulțumesc.
Dar trebuie să fie evreică atunci când îi spui mamei.
- Ce? - E simplu.
Merge la un rabin, citește o carte, face o baie.
- Tată! - Mă simt foarte slăbit, Joel.
Încearcă să nu mă superi.
Zelda a făcut ceai de vită, Moishe, bea.
Rose.
- Scuză-ne, Moishe. - Abe, Doamne!
Ce s-a întâmplat?
- Abe. - Și...
Am ceva pentru tine.
Ține minte: eu mă duc primul.
Cum vrei tu, Abe.
Prea gros.
Prea subțire.
Prea lung. În ce fel de pâine poți să-l pui?
Cât mai durează?
Începe din nou.
Trebuie doar să-mi păstrezi o bucată din tortul de nuntă.
PEȚITOAREA ROSE WEISSMAN NU MĂ VOI OPRI! - RW
Mergem la război, Vincent.
Doamne, ce bine miroase!
Bună seara, doamnelor și domnilor.
Cu mare bucurie
vă urez bun venit la această reprezentație
a lui Lenny Bruce la Carnegie Hall.
Aș vrea să spun ceva despre eticheta
de „comediant bolnav”...
E cineva acolo?
Nu știu, omule. Du-te și uită-te.
Nu, nu mă duc să mă uit.
Va schimba ceva?
Lasă, o să ies pe scenă
și o să-i distrez pe aurolacii care au intrat din întâmplare.
Nu va fi prima dată.
Dar acel Lenny Bruce comentează,
reflectă, ține oglinda, ca să spunem așa,
elementelor bolnave din societatea noastră
la care ar trebui să reflectăm,
și despre care ar trebui să se vorbească.
Iată-l acum, doamnelor și domnilor,
pe Lenny Bruce.
- Dă-i pe spate, Lenny. - Bine.
Bine, gata. Păi...
Nu voiam să culeg aplauze,
dar e ridicol.
Ar trebui să vedeți cum se vede de aici.
Să fiu pe scena Carnegie Hall...
Îmi place.
E ca și cum... Dar e un...
Am avut o mulțime de fantezii cu ea.
Două fantezii grozave.
Prima: el mă prezintă,
iar eu ies, cu o vioară, și cânt mult și bine.
O oră.
Toate piesele grele de Stravinski...
Și nu spun nimic și dispar.
„Ce-a fost asta, frate?”
„Nu știu. E un concert și a cântat la vioară.”
„N-a spus nicio glumă.”
„Nu, doar a rupt la vioara aia.”
Da.
Scuzați-mă.
Bun, fantezia numărul doi e:
pentru că e seara târziu,
poate că proprietarii nici nu știu că suntem aici.
Nu?
Da!
Apare un tip...
Un om de serviciu corupt.
„Nu faceți zgomot
„și faceți curat după ce terminați.”
Bine.
Bun, ascultați.
Deci, acum ai
un clișeu idiot ca:
„Ai vrea ca sora ta să se mărite cu unul dintre ei?”
Dar n-are nicio logică,
pentru că trebuie să-mi spui care soră, care dintre ele.
Dacă vorbesc cu un membru al Ku Klux Klan...
Să zicem că ai 35 de ani. Ești necăsătorit.
Ești alb.
Ești un bărbat atrăgător.
O să te las să alegi,
din propria voință,
să te însori cu o femeie neagră sau cu una albă.
Două femei cam de aceeași vârstă,
același nivel economic,
iar tu alegi.
Dar trebuie să te însori, orice ar însemna asta pentru tine,
săruturi, îmbrățișări și dormit împreună într-un pat îngust în nopțile fierbinți.
Cincisprezece ani cu o femeie neagră
sau 15 ani cu o femeie albă?
Săruți și îmbrățișezi femeia neagră
sau pe cea albă.
Faci o alegere între femeia neagră și femeia albă.
Femeia albă este Kate Smith.
Femeia neagră este Lena Horne.
Deci nu te mai preocupă dacă e albă sau neagră, nu?
Nu știu dacă sunt ratați pe aici.
Când te desparți de soție,
divorțezi, uite care-i problema.
Nu știu dacă voi o aveți.
Este o problemă de showbiz,
dar, din cauza programului meu...
Eu nu sunt foarte promiscuu,
dar îmi place să am pe cineva cu care să stau, cu care să vorbesc.
De obicei, ies cu tipe între 30 și 40 de ani,
pentru că sunt divorțate, de obicei,
și supărate rău.
Dar problema e:
unde te poți duce la patru dimineața?
Toate femeile pe care le știu și sunt divorțate au un copil de șapte ani.
Și dacă nu au,
au mame care stau cu ele, și ele divorțate.
Genul acela de mame sunt sărite de pe fix.
Sunt în competiție cu fiicele lor.
„Crezi că am picioare frumoase? Am fost dansatoare de charleston.”
Da.
Așa că problema e
că, la ora patru dimineața, unde o să...
Dacă spui un motel,
n-ai nicio șansă din cauza semanticii.
Da.
Serios, are o conotație desfrânată.
Așa că m-am gândit la tot felul de soluții...
Cum ar fi să-i spun: „o rulotă.”
Sună drăguț, nu?
Rulotele nu sunt perverse.
„Vrei să mergi în rulota mea?”
„Da, bine, unde e?”
„E în camera mea de motel acum.”
„Da, o să te ajut să o asamblezi.”
Era o tipă,
îmi plăcea.
O cunoșteam de câțiva ani.
Ne vedeam după muncă.
Stăteam în fața motelului,
și ea spune: „Bine, uite,
„nu vreau să intru acolo
„și să fiu jenată când mă înregistrez.
„Du-te tu.” Eu zic: „Bine. Bun.
„Rămâi în mașină.”
Așa că intru. „Bună ziua!”
„Bună ziua!” „Cât costă chiria aici pe o lună?”
„Avem doar preț pe zi, șase dolari.”
„Știți ce?
„Sora mea e în mașină
„și am avut o tragedie teribilă în familia noastră.
„Unchiul meu a murit.
„Nu știu dacă ați avut vreodată o astfel de tragedie.
„Eram foarte apropriați, de fapt.
„Și e șocată,
„e sedată.
„E isterică, așa că o să mă culc cu ea.”
E timpul s-o șterg. Luați o lopată și mergeți acasă.
Mulțumesc.
Scuzați-mă.
Îmi pare rău dacă a fost un picior.
Uite-o!
Toată lumea,
aceasta este Midge Maisel,
Doamna, pentru cei care o cunosc.
Ce face socrul tău?
E bine, își va reveni.
Slavă Domnului! Ne-am panicat.
Puteți să mă scuzați?
Trebuie să vorbesc cu această doamnă o clipă.
Lenny!
Ai fost incredibil de tare în seara asta.
Serios.
Cei din jurul meu nu mai voiau să te oprești.
Cred că ar fi vrut să încetinești, dacă te-ar fi urmărit așa.
Lenny, un mic sfat.
Cu cât arată o doamnă mai bine, cu atât mai incomozi sunt pantofii.
E uimitor.
Cum te-ai simțit?
Cum m-am simțit?
M-am simțit minunat.
Am mai fost aici să văd concerte, dar, în public, evident.
Ai refuzat concertul lui Bennett.
Da.
L-am refuzat.
N-ai vrut să vii la telefon.
Susie n-a vrut, dar da.
Bine.
Să uităm că te-am propus pentru acel concert.
Am refuzat prețul de trei ori.
„Nu poate lucra pentru atât.
„Știți ce primiți?”
E vina mea.
Nu mi-ai cerut tu asta. Eu sunt prostul.
- Lenny. - Dar nu mi-am dat seama de ce.
Așa că am întrebat în jur.
Nu știam. Oare iar ești pe lista neagră?
Baldwin ți-a adus prejudicii?
Sunt la Carnegie Hall.
Am cinci minute când te pot ajuta
înainte să fiu dat afară din club din nou.
Dar apoi am auzit că refuzi de lucru în stânga și în dreapta.
Am luat o decizie să fac lucrurile în felul meu.
Scuze, ce înseamnă asta?
Înseamnă că vreau să spun ce vreau să spun.
De ce îți explic asta?
De ce? Pentru că sunt uluit.
Nu înțeleg.
- Nu vrei să fii în deschidere. - Da.
- E adevărat? - Da.
E adevărat. Ți-am spus despre manifest.
Înțelegi că asta e o afacere?
Ca orice,
ești angajat, ești plătit. Înțelegi?
Da, dar...
Șmecheria e să fii bun și să fii plătit.
Sunt plătită la Wolford.
Oricum ai fi, proastă nu ești.
Stai puțin.
Tu nu faci niciodată compromisuri.
Urci pe scenă, știind că poate veni poliția
sau că e deja acolo,
și spui ce naiba vrei.
De ce nu pot face și eu același lucru?
Dumnezeule, Midge.
Pe ce piedestal m-ai pus!
Să fii arestat nu e o medalie de onoare.
Înseamnă că nu pot lucra unde vreau.
Le e frică să mă angajeze.
Este exact opusul a ceea ce vreau pentru mine.
- Dar... - Știi cât de mult urăsc faptul
că jumătate dintre oameni speră că o să fiu arestat?
Speră să aibă o poveste bună
pe care să le-o spună prietenilor la o gustare.
Vreau ca oamenii să râdă.
Să gândească și să râdă, da, dar să râdă.
Sunt comediant,
animator.
Pantaloni largi, coji de banane.
Nu sunt Mesia în stand-up.
Aceasta e ceea ce vreau.
Pentru asta am muncit.
Nu vrei asta?
Nu vrei să fii aici?
Să știi că o mie de nebuni
au înfruntat viscolul să te vadă?
Ăsta ar trebui să fie scopul.
- De unde știi că nu e? - Pentru că nu vei ajunge aici
ascunzându-te într-un club care nu există.
Nu mă ascund.
Ba te ascunzi, la naiba!
Ai fost concediată de Baldwin,
cui îi pasă?
Acceptă o altă reprezentație și apoi alta.
Ca să fiu concediată încontinuu?
Da, dacă de asta e nevoie.
Ascultă-mă.
Am făcut greșeli
și voi face mult mai multe,
dar un lucru îmi e clar în minte,
și acela e obiectivul.
Serios?
- Și atunci ce e cu gentuța din... - Nu!
Nu vorbim despre mine.
E vorba de tine.
Ai vrut să-mi amintesc că ești amuzantă, nu?
În noaptea aceea, n-ai vrut să te consider doar o fată,
ci ai vrut să te consider o comediantă.
Nu uita că și eu sunt comediant.
Nu mă privi ca pe o persoană demnă de milă.
Nu am nevoie de asta, mai ales de la tine.
Nu vreau să te repar.
Nouăzeci la sută din jocul ăsta înseamnă cum te percep ei.
Dacă te văd cu Tony Bennett,
vor crede că meriți asta.
Dacă te văd la închisoare
pentru că ai înjurat într-un club de striptease, cred că o meriți.
Trezește-te.
Nu mă ascund.
Am un plan.
Nu plănui.
Muncește.
Muncește și continuă să muncești.
E o singură clipă în domeniul ăsta,
o fereastră deschisă.
Dacă o ratezi, se închide.
Doar să nu...
Dacă o dai în bară, Midge, jur...
Îmi vei frânge inima.
Kennedy reușește! Am reușit!
MERGI MAI DEPARTE
Subtitrarea: Ligia Constantinescu
Redactor Robert Ciubotaru