Du går altfor fort.
-Hvilket rom sa hun? -Tolv. Rom 12.
-Jeg tror hun sa ti. -Jeg hørte åtte.
Hun sa 12.
Jeg går tilbake og sjekker.
-Skal jeg gå og sjekke? -Ja, sjekk.
Er du sarkastisk?
-Drosjesjåføren var en idiot. -Så leit, Shirley.
Herregud.
Ille, er det ikke, Abe?
Pappa, vil du gå og hente kaffe? Hvem vil ha kaffe?
-Alle vil ha kaffe. -Ja, jeg henter kaffe.
Hva sier de?
-Han kommer til å dø. -De sa ikke det.
De sa at han sannsynligvis vil dø.
De tar fremdeles prøver. Mange, men de har ikke sagt noe.
Taushet betyr at han vil dø.
-Det vet du ikke. -Vet du noe jeg ikke vet?
-Nei. -Har spåkona
fortalt deg fremtiden?
-Mamma! -Jeg satt her
da legen sa: "Han kommer absolutt til å dø."
Miriam. Jeg tok ikke med lommeboken.
Ingen vil ha kaffe.
Hvorfor sendte du meg da?
Bli hos Shirley, men ikke si noe.
Men hvor skal du?
-Straks tilbake. -Kan du ta med kaffe til meg?
-Går det bra? -Jeg drepte ham.
-Jeg drepte faren min. -Nei, Joel.
-Jo! Jeg er som han fyren... Hvem da? -Hvem var det?
Han i Bibelen.
Jeg vet ikke. Abraham?
Nei. Han drepte nesten sønnen sin.
-Absalom. -Nei. Det begynte ikke på "A".
-Ødipus? -Det er ikke Bibelen.
-Drepte faren. -Giftet seg med moren.
-Bortsett fra det er jeg ham. -Joel.
Hva skjedde?
Han kom til klubben med kostymene,
-ananas og gulrot. -Jeg vet det.
Druer var et alternativ.
For å passe på Esther
-kunne du feste dem sammen... -Gå tilbake.
Akkurat. Jeg tenkte: "Han er her, han er glad, perfekt å fortelle om Mei."
-Hva sa du? -Jeg var nervøs,
så jeg sa det rett frem.
Jeg sa kinesisk og gravid samtidig.
Skulle ha latt det ene synke inn.
Jeg tror ikke det var du. Seriøst. Jeg tror det var meg.
-Hva? -Jeg drepte Moishe.
Nei.
Jeg sa at jeg ikke kunne betale,
og han sa at han fikk hjerteinfarkt.
-Når? -For to uker siden.
Sakte hjerteinfarkt.
Kanskje jeg la grunnlaget,
fikk ham i gang, og du avsluttet ham.
Stor trøst.
-Du drepte ham ikke. -Ikke du heller.
Maisel. Kona er hysterisk.
Jeg burde
gå inn og høre på at de ikke sier noe.
Det er lenge til de kommer tilbake.
Det er rom 12. Hvordan går det med ham?
-Vi vet ikke, han er bevisstløs. -Bevisstløs?
-Herregud, jeg er lei for det. -Takk.
Nei, altså...
-Jeg drepte faren din. -Hva?
Jeg mistet pengene.
Hadde ikke pengene forsvunnet...
-Archie. -Det var da det begynte.
Jeg var ikke innblandet, så jeg støtter folk.
Ro deg ned. Det er fint at du er her.
Si det til Shirley?
-Jeg gjør det. -Er rom 12 her?
Jeg ga beskjed for en time siden.
-Hvor var du? -Yankee Stadium.
-Hvorfor? -Beskjeden du ga Li Wei,
sa: "Dra til Yankee Stadium."
-Må skaffe ny ordbok. -Hvordan har han det?
Jeg vet ikke.
Han klarer seg.
Hva var det? Hva skjedde nå?
Jeg får mye action i dag.
Lege!
-Hent legen. -Hvorfor?
-Hva skjedde? -Abe.
-Kom inn. Ingenting endret seg. -Jeg hørte en tydelig dødsralling.
Du mistet nøklene dine.
Kom igjen, pappa. Jeg tar nøklene.
Mirakuløse Mrs. Maisel
Abe, Zelda og jeg drar til huset
og henter Shirleys ting.
Prøv å hvile litt, Shirley.
Takk for at jeg får overnatte her, Abe.
Det huset,
uten Moishe...
Du kan bli så lenge du vil.
Ville sjekke at den fungerer i tilfelle de ringer.
Du kan sitte og se sammen med meg.
Jeg kan lage en drink.
En drink hadde smakt.
Moishe og jeg har de vakreste gravplassene.
Det er et tre over den,
og Moishe betalte for en liten benk så folk kan sitte.
Sitte? Så klart.
Han la ut for vedlikeholdspakken også,
som betyr at kirkegårdsfolket må klippe gresset
og tømme vasene én gang i uken.
Har du og Rose plassene klare?
Har du sett The Twilight Zone? Det er et utmerket program.
Nei.
-Går det nå? -Nei.
Det gjør det ikke, for pokker.
Du og Rose burde kjappe dere
og skaffe de plassene.
Dere kan ikke overlate planleggingen til barna.
Miriam vil sikkert kjøpe en morsom kiste til deg.
En som er formet som en trekløver.
Eller en shvantz.
Se det for deg.
Det kan jeg nå.
Moishe vil ha en nekrolog i New York Times
akkurat som Albert Einstein.
Han hadde den fineste nekrologen.
Hvem skrev den?
Vi reiste aldri til Tyrkia.
Tyrkia? Hvorfor Tyrkia?
Vi hadde en rørlegger fra Tyrkia.
-Hva skal du gjøre om Rose dør først? -Hva?
Nei, jeg kommer til å dø først.
Jeg syns Gud er en grusom Gud,
syns ikke du?
Jeg tror faktisk at Gud er
mer et genialt markedsføringsknep.
Det er grusomt at folk vet at de kommer til å dø.
Som om noen forteller deg slutten på en film før du ser den.
Hvor moro er det å se Casablanca
om du allerede vet at Ingrid Bergman ikke ender opp med Humphrey Bogart?
Ingen stepping,
ingen dverger.
Én sang og Bogart drar av gårde med de som henger med nazistene.
Det er en veldig overvurdert film.
Da min bestefar ble kidnappet...
Vent litt. Ble bestefaren din kidnappet?
-Ja. -Av hvem?
Først trodde vi det var anarkister,
men vi fant ut at det var Ubramawitz-guttene rundt hjørnet.
Hvorfor?
Hvem vet hvorfor gutter gjør noe.
Uansett, før vi fikk ham tilbake,
da min bestemor trodde at han var borte for godt,
sa hun: "Han er heldig.
"Han døde med alle tennene."
Det er det beste du kan håpe på i livet,
at du dør med alle tennene dine.
Abe...
Du skal vite
at om Rose dør først,
så stiller jeg opp.
Takk, Shirley.
Susie Myerson og partnere.
Kan du snakke raskere?
Vi har bare én linje, så mens jeg snakker med deg,
kan det komme flere samtaler.
Jeg jobber med saken, Dinah.
-Er barna her? -Ja.
Du må advare meg, så jeg ikke sier "faen".
-Barna er her. -Pokker.
Hun skal ringe deg.
-Må jeg vite hvem det var? -Nei.
Susie Myerson og partnere.
-Velg et kort. -Jeg vil ikke.
Greit.
Jeg skal se gjennom lommeboken din.
-Hun har en annen kjæreste. -Det er ikke magi.
Fem til ti år der jeg er fra.
Ikke om du ber ham om å velge et kort.
...til Dinah Rutledge.
Vi tok med sfogliatelle.
-Jeg lukter ikke kaffe. -Ha det.
Dinah, jeg tar dette personlig.
-Dinah? -Lag kaffen selv.
Susie Myerson og partnere.
Ja, vi tar oss av ham.
-Snakker om meg. -Jeg gjør noe.
Jeg sjekker kalenderen og snakker med Ms. Myerson.
Jeg ringer deg tilbake.
Du burde få en linje til.
Faen ta deg, Frank.
-Er barna fortsatt her? -Ja.
For pokker.
-Susie Myerson og partnere. -Dinah!
Kan du vente litt?
Hva er det, Maggie?
Telefon om den rare tryllekunstneren.
-Gjør han bursdager? -Vent litt.
Vent litt.
Gjør Alfie bursdagsfester?
Bare Billy Wilders.
Jeg elsker at de snakker om meg som om jeg ikke er her.
Jeg mener det.
Så fort de får en stol til,
er forholdet vårt over.
Hva om de dekker bil og lunsj?
Jeg vet ikke hva du ser på.
Denne er ikke til deg.
Det betyr nei, Maggie.
Trodde ikke at en tryllekunstner kunne være kresen.
Jobber Maggie for deg nå?
Om folk ikke kommer gjennom,
ringer de henne. Kjenner du Maggie?
Jeg kjenner sjefen hennes. Maler hus for oss.
Jeg trodde han var rørlegger.
Susie Myerson og partnere.
Det er Midge. Jeg må snakke med Susie.
Hei. Ingen bookinger for deg,
jeg sier du ringte. Ha det.
Dinah, vent.
Hva har du i munnen?
Jeg er ingen tyster.
Sprekker av stolthet.
Dinah!
-Ja? -Florenz Ziegfeld er på telefonen,
det er veldig viktig.
Send ham over.
-Florenz Ziegfeld er på telefonen. -Er du sikker?
-Jeg er sikker. -Lyset er ikke på.
-Andre linjen. -Vi har ikke det.
-For klærne. -Hva?
Kom. Jeg må ta den andre telefonen.
Hva mener du?
-Er du ikke på den andre? -Myerson og partnere.
Er ikke Florenz Ziegfeld død?
Jo, han døde i 32.
La meg sjekke, hva var datoen?
Flott system.
Dette er Susie Myerson.
For opptatt for meg?
-Miriam? -Ja.
Så Ziegfeld er død.
Selvsagt, jeg så liket.
Joels far har hatt hjerteinfarkt.
Kan du sende noen
til klubben for meg?
Vent litt. James.
Vil du vikariere på Wolford?
Lettjente penger, halvnakne jenter.
Du lovet å ikke booke toalettjobber.
Si at jeg hørte det.
Glem det.
Det var leit med ikke-svigerfaren-din.
Skal si det til det synker inn.
-Er barna her? -Ja.
-Dritt... -Susie.
KENNEDY VINNER
-Ja? -Jeg dekker nattelivet.
Han har ikke saksofon eller joint.
Jeg har ingen mening.
Finn en.
Vi drar til Frankrike om Nixon vinner.
Jeg har en regulert leilighet. Du?
Kjekk på det, veldig kjekk på det.
Der er han bare bedårende.
Hva med Nixon?
Jeg snakket om Nixon.
Gå vekk fra meg.
Jeg liker kvekere.
-Lengre unna. Hoboken takk. -Greit.
Du skal skrive nekrologen til Moishe Maisel,
eieren av Maisel og Roth.
Han er en amerikansk suksessfortelling,
selvlært tekstilprodusent. Jeg fortalte om de 13 jødene.
Hvorfor ikke? Du skrev Albert Einstein sin.
Moishe Maisel brukte en ny type strikk i sine
pustende herretruser, så ja.
Einstein endret teoretisk fysikk og astronomi,
og erstattet en 200 år gammel teori om mekanikk,
i hovedsak utviklet av Isaac Newton.
Men Moishe Maisel lar testiklene puste.
Du er en newyorker. Du vet hvordan sommeren er.
Unnskyld meg. Hvorfor er du her?
Jeg er Abe sin personlige deltidssekretær. Jeg skriver. Du?
-Jeg jobber her. -Med hva?
Mange ting.
Jeg driver med arkivering.
-Jeg skjønner. -Jeg pleide å skrive.
-Men nå har han deg. -Ja.
-Deltid. -Inntil videre.
Fulltid.
Greit, jeg sier opp abonnementet mitt.
Jeg leser den ekle avisen på biblioteket.
"Hva er han kjent for?" Han sa:
"Hva er han kjent for?"
Som om livet til en mann måles i hvor mange som kjenner ham.
Mikke Mus, en kjent antisemitt,
kan få en nekrolog i The New York Times, men ikke Moishe.
Vent litt. Jeg ringer Simon Melman i Times.
Isobel, ring Simon for meg.
-Ok. -Simon er en god venn av meg,
og han skylder meg tjenester.
Tre hundre dollar og en forlovede.
Har ham. Hold linjen for Gabe Wollinski.
-Simon. Gabe. -Fortell ham om jødene.
-Jeg trenger en tjeneste. -Tretten.
Jeg trenger en nekrolog for en venn.
Jødene, jødene.
-Hva -Fortell ham om jødene.
Historien om, eller... Ja, Simon, jeg er her.
-Mannen er... -Moishe Maisel.
Moishe Maisel. Og han var...
I tekstilbransjen.
-Ingen Roth, Moishe fant på ham. -Det stemmer.
-Han dro aldri til Tyrkia. -Hva?
-Han hadde en tyrkisk rørlegger. -Kev, ta ham.
Ja, jeg er her.
Ja, men dette er en tjeneste.
Husk at du stjal
Diana på min bursdagsfest.
Jo, det gjorde du, din forræderske drittsekk.
Det minste du kan gjøre, er å få en av karene dine
til å skrive en fordømt nekrolog
og betale meg de 300 dollarene.
Faen ta deg.
Hør her, alle sammen.
Simon Melman
er persona non grata fra nå av.
Aldri møtt ham, aldri hørt om ham.
Han er Nikolai Khokhlov, og vi er Russland.
Dette er omslaget.
Er det et problem, synd.
Jeg kan ikke hjelpe deg.
Da må jeg vel skrive den selv.
-Dodie? -Ja, Abe?
Gi meg et blankt ark.
Hvor skal den publiseres?
Her i Village Voice.
Vi trykker ikke sånt.
Da er det en informativ artikkel om en mann som døde.
Dodie, la oss sette i gang.
Leser du til tentamen?
Disse legene sier mye tull
og går før du kan stille spørsmål.
-Bagel. -En ny hver gang.
Kan ikke svare for den siste
-fordi det ikke er feltet. -Ta en bit.
Begrep du ikke forstår,
de snakker fort og går,
så jeg lånte Meis bøker.
-Jeg tar notater og slår opp. -Kaffe.
Jeg kan ikke ordene, så jeg skriver fonetisk.
Er ikke ordet stavet
som jeg skrev det, er det vekk.
Jeg vet bare at pappas hjerteinfarkt
har med hjertet å gjøre.
Takk.
Ingen endring?
-Og jo lenger han er borte... -Nei, spis bagelen.
Du. Ser du?
-Øst. -Rød. Drage.
Ja, de har holdt på i timevis.
Grønn drage.
-Mei distraherer mamma. -Mahjong!
Hun prøvde å lage suppe på sykehuskjøkkenet.
De ringte politiet, så...
-Jeg trenger penger. -Hva?
-Hun utslettet meg. -Du tuller.
Ser det sånn ut?
-Ikke la henne vinne. -Nei.
Kvinnen er en hai.
Jeg er en god mahjongspiller.
Jeg kommer fra generasjoner med gode spillere.
Familien min driver en mahjongsalong,
og hun knuser meg. Hei.
Bagel?
-Her. -Er det alt?
Jeg trenger mer.
-Jeg har ikke mer. -Innskuddet er 20 dollar.
Vent. Jeg skal se om jeg har mer i jakken.
Dr. McGuire, kom til akutten Dr. McGuire til akutten.
Bagel?
Takk.
Det er fint at du opptar Shirley.
Sa Joel at de ringte politiet?
Ja.
Han sa også...
Ikke vær sint, men Joel... Jeg vet om situasjonen.
Jeg tenkte at vi kunne ta en prat.
Litt for sent for det.
En annen prat.
Om hvordan det blir.
Hva da?
Du og jeg og Joel og ungene.
Du kommer til å... De kommer til å...
-Jeg vet ikke. -Mei.
De bor hos meg, men de blir mye hos dere.
Nå som de får et søsken,
må vi diskutere noen regler.
-Som hva da? -Som
-at jeg ikke vil at de skal si "mamma". -Ikke jeg heller.
-Må kalle deg noe. -Hvorfor?
Hvorfor?
Hva om de låser seg inne på badet
og trenger hjelp?
Hvorfor er de der?
De skal bade.
-På badet mitt? -Mei, kom igjen.
De er barna dine.
-De skal være hos deg. -Hvorfor?
-Det er din helg. -Til hva?
Passe på dem siden du er gift med faren deres.
Ikke sant?
Telefon til Midge Maisel. Telefon til Midge Maisel.
-Kom til skranken. -Unnskyld meg.
-Hallo? -Kom tilbake.
-Svigerfaren min... -Jeg vet det.
Så trist, men du fikk meg til å endre alt.
-Boise. -Toalettet er polert,
det er så rent, det er flott.
-Fint. -Jeg kjøpte frukt
og paraplyene og tampongpinnene.
-De gode? -Ja, de gode.
De beste.
Du krevde endringer som jeg gjorde,
og så kom det mange kvinner for å se deg.
Nå er du ikke her, og de er sinte.
-Beklager. -Jeg fant opp en drink.
-Jaså? -Den er rosa og musserende.
Man tenner på den, den er flott. Jeg kalte den "Jeg var en gang en mann".
Vi utviklet en teft for drama.
Du må komme hit.
Jeg ga Bunny, Mitzi og Gloria gode vitser å bruke.
Gikk det bra?
"Vi har et nytt skilt på døren.
På én side står det: 'Åpent, bare kom inn.'
På den andre står det: 'Beklager, stengt.'"
Jeg forstår ikke.
Det er nok ikke det.
Jeg ser på det her.
-"Beklager..." -Bekledd.
Det står: "Bekledd, stengt." Liksom at vi er påkledd.
Ok.
Og på den andre siden står det: "Bekledd, stengt."
Jeg forstår ikke.
Takk for den castingen.
Boise, jeg lover å komme så snart jeg kan,
men nå må jeg gå.
Femininitet, femininitet
Ser ut til å bringe en folkemengde Til mitt område
Andre jenter sier knapt Disse, dem og de
Men de klarer alltid Å forbli påkledd
Personlighet, min personlighet
Gjør at de forventer min gjestfrihet
Når en mann følger meg hjem
Ber jeg ham inn
Jeg har bare tenkt å ta en gin
Hvorfor havner jeg alltid på teppet?
Det er tider jeg ikke kan la være å føle
Mens jeg stirrer i taket
Hva er vitsen
Med femininitet?
Herregud, du kom tilbake. Du kom tilbake, ikke sant?
-Én opptreden. -Greit.
Så rett til sykehuset.
Ja, flott, takk. Du.
Hva syns du?
For mange peoner, ikke sant?
Ta en pause, Boise. Gå og slå noe.
Herregud, Boise.
Mitzi, glem det, hun er tilbake!
Bra. Spør henne hvilken del som er vitsen.
Bare så du vet det, så gikk alt bra uten deg.
Godt å høre.
-Hva skal du være? -Deg.
Som å se seg i speilet, ikke sant?
Takk.
Så flott publikum.
Det er fint å være her.
Seriøst. Dere aner ikke.
Jeg har et lite familiedrama på gang.
Min ekssvigerfar hadde nettopp hjerteinfarkt.
Han er bevisstløs, og de aner ikke om han kommer til å klare seg eller ikke.
Takk!
Vi har en fan av usikker død bak der!
Det er bra. Fint for deg.
Nyt sjakkpartiet med Døden.
Uansett, de siste dagene
har jeg blitt degradert til kaffesalongen på Beth Israel sykehus.
Jeg skal tilbake dit etterpå
og tilbringe natten med å se alle mennene i livet mitt knekke sammen,
mens jeg spiser Jell-O.
Oppsiktsvekkende, faktisk.
Du får alltid høre: "Du er pappas lille pike."
"Pappa skal beskytte deg." "Vent til faren din kommer."
På sykehuset blir faren din til en tiårig jente
med en frosk under kjolen.
Ja, min far, intellektuell,
følelsene er godt lagret,
han hater sykehus.
Hater lukten av sykehus,
synet av sykehus.
Da jeg fødte datteren min,
måtte jeg holde henne ut vinduet
så han kunne se henne.
Og så har vi mannen min.
Eksmann, faktisk.
Men vi er fortsatt
noe.
Jeg har jo sett ham emosjonell.
Da Brooklyn Dodgers flyttet til California,
var han utrøstelig.
Han satt i mørket og spiste sjokolade
og skrev brev til Sandy Koufax.
Han prøvde å være tapper, men knakk sammen da vi gikk forbi en pølsevogn.
Han vugget sennepsbeholderen,
og gjentok laget fra seriemesterskapet i 1955
om og om igjen.
Så har vi svigerfaren min.
Tøff.
Stolt.
Nå stusser svigermoren min skjegget hans, så hvis...
Når han våkner,
er han klar til å jobbe.
Det er vanskelig å se mennene i livet ditt redde.
Med mennene ute av drift må kvinnene holde det i gang.
Det er vel ikke helt uvanlig?
Kvinner kan blø fra hodet,
men likevel arrangere selskap om invitasjonene ble sendt.
Vi tenker aldri sånn på det.
Vi bare
antar at vi støtter de virkelige lederne.
Se deg rundt på dette sykehuset, se legene.
Alle er menn
som spaserer inn og ut av rommet veldig fort.
"Jeg er viktig.
"Jeg har en penn.
"Se på et diagram. Bra diagram.
"Signer det.
"Jeg er Gud. Kan ikke bli her.
"Gud må til galleblære-fløyen."
Men etter noen dager på sykehuset legger du merke til
sykepleierne.
Sykepleierne haster aldri ut.
De vasker bekken,
tar blodprøver,
setter inn stikkpiller.
De får ikke signere,
de har ikke penn,
men de holder deg når du gråter.
Hva betyr dette?
Er kvinner viktigere enn Gud?
Hva om vi oppdager at vi alltid var de som hadde ansvaret?
Men
ingen fortalte det.
Jeg vet ikke hva jeg sier.
Jeg vil bare
ikke at han skal dø.
La oss se litt pupper og rumpe!
Det er en fan som venter på deg.
-Hva? -Der.
For en overraskelse.
Var i nabolaget og ville hilse på.
Har hørt om kaffen her.
Vel,
hyggelig å se deg.
-Vent... -Hei, Lenny.
Hallo.
Hei, Lenny.
Fint slips, Leonard.
Kjenner dem fra hebraisk.
Jeg må dra.
Så forestillingen.
Den var bra.
Du fikk bygningsarbeidere til å gråte.
Takk.
Du er sint på meg.
Nei da.
Jeg var en idiot.
Jeg er lei for det.
Jeg har glemt alt.
Høres fortsatt sint ut.
Vær så snill.
Tilgi meg.
Det er en fremføring av Haydns konsert
med originalinstrumenter
som vi har gledet oss til.
Jeg tvang dem hit for å trygle deg.
Kanskje de forblir sure.
Jeg så konserten.
-De går ikke glipp av stort. -Vær så snill.
Så,
Carnegie Hall.
Ja.
En vakker dag.
Jeg hadde funnet ut hvilken dag.
Godt råd.
Lenny, baren.
-Skal vi gå? -Kom an.
Veldig spennende.
De er stilfulle,
disse Carnegie-folka.
De ga meg et stilig hotellrom,
tilbød å male det i yndlingsfargen min.
Hva er det?
Jeg sa blå.
Er det blå?
Hvem vet?
Du.
Ok.
Du ignorerer det viktige.
Folk fra Carnegie Hall
malte rommet,
et rom jeg skal bo på i fire dager,
for min skyld.
Meg, den største trusselen mot USAs anstendighet
siden Mantovani.
Jeg er viktig nok til at man pusser opp,
så du må være imponert.
Jeg er imponert.
Bra. Den neste grunnen til at jeg er her...
Jeg ble oppringt fra Tony Bennetts folk.
Han har fem kvelder på Copa,
og de vil at jeg skal åpne, et drømmenummer,
for i tillegg til å være verdens snilleste mann,
er matserveringen utrolig.
Jeg kan ikke siden jeg opptrer i Carnegie Hall.
De malte hotellrommet ditt.
Så jeg skrøt av deg.
Sa at du driver med dristig humor,
og de er veldig...
Hva er det?
Hva skjer?
Hva da?
Jeg tror...
Du skal ingen steder. Du blir med meg.
Ja. Det er en razzia.
-Er det det? -Vi må stikke.
-Herregud! -Alle må ut!
Dallas, Sunshine, Bubbles, fort.
Jeg har bøkene.
-Begge settene? -Ja!
Kom dere ut.
Bunny, Mitzi, dere må gå!
Jeg er lei av at alle
kommanderer meg, og sier hva en spøk er.
Jeg mistet øreringen.
Det er razzia!
Hva gjør jeg med én ørering?
To ører. Jeg har to ører.
Ned! Kom igjen.
Glem fjærene...
-Midge! -Jeg finner ikke tingene mine.
Kjøp flere ting, kom an!
-Bli med oss. -Nei. Jeg tar en Titanic.
Gå!
Gå, gå. Fort!
Boise!
Skoene mine, føttene mine. Det er kaldt.
Du er elendig å rømme med.
Kan du bære meg?
Bære deg?
Kast meg over skulderen.
Er jeg nissen? Du er ung og sterk.
Hvorfor får jeg denne?
Fortell hva som skjer med Castro.
Ta den over hodet.
-Hvor skal vi? -Finne ly.
-Skal du ikke betale? -Det er snøstorm.
Han må tjene penger.
Det kan være en hobby.
Jeg har ikke vesken.
Med veske hadde jeg betalt.
Hva med helvete?
Jeg kan ikke tro det.
Om rabbinerne tar feil
og helvete finnes, så er vi dømt!
Da er jeg hovedattraksjonen der.
Hvor skal vi?
Går det bra med deg?
Ti minutter i uværet.
Må jeg ringe en frisør? En prest?
Det går bra.
Det er fint her.
Carnegie Hall.
Hattesalg hos B. Altman.
Hadde jeg bare hatt personalrabatten.
Gi meg den!
God kveld, Mr. Bruce.
Dårlig vær.
Ja, absolutt.
Hørte du det? Mr. Bruce.
Opptre i Carnegie Hall, så sier de "Mr. Bruce".
God kveld, Mr. Bruce.
Etter deg.
Nå?
Hva syns du?
Veldig fint, Mr. Bruce.
Carnegie Hall.
Så
en drink, mat, noe absorberende?
Håndkle, takk.
Jeg beklager, jenter.
Det skulle ikke ende sånn.
Snakker du til skoene?
Nei.
Det går bra.
Jeg skal ta en alvorsprat med kragen.
Kragen? Altså...
Ja.
-Ikke... -Nei.
Fint.
Det morsomste plagget jeg kunne komme på.
Holder du trygg avstand?
Respektfull avstand, vil jeg si.
Er du redd fordi jeg snakker med skoene?
Noen menn syns det er attraktivt.
Det er mange ting ved deg som menn syns er attraktivt.
Du kan sitte på hele stolen.
Det går fint.
Du ser ut som en balanserende wallendaer.
Det...
Jeg har på...
Det går fint.
Hva for noe?
Hva har du på?
Forestillingskorsettet.
Har du det?
Ja.
Hvordan skiller det seg ut fra
tannlegekorsettet?
Større risiko for å bli kvalt.
Det er også penere.
Ja.
Det er alltid de pene som prøver å drepe deg.
Jøss.
Hva er det?
Jeg planla ikke dette.
-Å få meg hit? -Uskyldig!
Ring Roy Cohn.
Endret du ikke atmosfæren
og fikk det til å snø
og ordnet razzia da jeg gikk av scenen?
Er jeg ikke viktig nok for alt det?
Du
er viktigere enn Gud.
Du fulgte med.
På deg?
Alltid.
Midge.
Ja.
Jeg må se korsettet.
-Lenny! -Beklager.
Jeg ser på menneskene,
det er slik Gud skapte meg.
Greit.
Om vi gjør dette...
Hvis vi tar av oss klærne,
og gjør noe erotisk
på dette erotiske rommet...
Jeg vet ikke hvor dette bærer.
Du må se meg inn i øynene og love
at du aldri
noensinne vil glemme
at jeg er veldig
morsom.
Først og fremst.
Jeg mener det, Lenny.
Jeg kommer til å le meg gjennom det.
Jeg lover.
Ja.
Akkurat som mitt.
Jeg løy.
Jeg kommer bare til å le til slutt.
Nei!
Straks tilbake.
Hallo?
Dette er selve definisjonen på et dårlig tidspunkt.
Greit.
Ha det.
Når man
er Mr. Bruce må man visst
redde de trege etter en razzia,
så jeg tenkte...
Den er ikke din.
Hva er det?
Du trenger ikke å bekymre deg.
-Men... -Alt er bra.
Jeg lover.
Kle deg, vi skal redde pøblene,
og jeg skal ta deg med å spise kinesisk.
Abe! Jeg visste ikke at du var her.
Noen ringte for litt siden
og sa du måtte komme til sykehuset.
Hva? Hvem?
-Jeg vet ikke... -Er han død?
-Herregud! -Jeg vet ikke, du måtte skynde deg.
Jeg skal bite av deg fingrene, Isobel.
Det er ikke Isobel, Dodie, det er Abe.
Abe!
-Hva er klokken? -Veldig sent.
Jeg må til sykehuset.
Du burde dra hjem.
Takk for hjelpen, du er en sann Sancho Panza.
Telefon til dr. O'Connell.
Dr. O'Connell, du har en telefon i skranken.
Jeg...
Hva oppholdt deg?
Jeg...
Men du er i live.
Ja, det er jeg.
Er du ikke død?
Nei. Det er jeg ikke.
Jeg bare...
Telefonen, så jeg trodde...
-Håper du på et annet resultat? -Nei, det er bra, så klart.
Jeg prøvde å ringe.
En misfornøyd ansatt avsluttet samtalen.
Det er fantastisk. Virkelig.
Bare overrasket.
Hvem er dette? En jeg kjenner?
Dette er Mei.
Det er så fantastisk.
Sykehuset ansetter mahjongspillere
for å distrahere deg fra døden.
-Seriøst? -Hva?
Jeg stivnet helt.
-Herregud. -Men hun tipset meg.
Så fint.
Hva er det, Abe?
-Hva? -I hånden din?
Det er ingenting.
Du holder det godt.
-Det er bare... -Det står "Moishes nekrolog".
-Skrev du nekrologen min? -Nei.
Du skrev noe og kalte det det.
Hva med han som skrev Einsteins?
Nei. Jeg bare...
Ja, jeg skrev noe.
Hva skulle du gjøre da du braste inn med den?
-Jeg skulle lese den. -Til meg?
-Ja. -Bevisstløs?
Eller død. Ja.
-Jeg vil høre den. -Hva? Nei.
-Jeg er nysgjerrig. -Ja.
Du jobber her, du får ikke si noe.
Abe!
Det var bare første utkast,
så den er ikke ferdig. Men...
Jeg snakket om faren din
og sylteagurkvognen, alle kan den historien.
Så...
Du startet en klesproduksjon, det fantes ingen Roth.
-Det var bare du, du fikk all ære. -Takk.
Moishe tok med de 13 jødene,
og reddet dem, et fint avsnitt om det.
Bra plassering.
Og...
En skrivefeil.
Jeg fant en til. Hvem har en penn?
Du får ikke karakter.
Ja, greit,
etter de 13 jødene
diskuterer jeg om Gud eksisterer eller ikke.
-Det gjør han. -Det er diskusjonen.
-Ingenting å diskutere, han fins. -Du føler det,
-men... -Jeg er i sykesengen, la meg få dette.
Gud fins.
Inntil videre. Og så...
Og så nevner jeg at vi fikk bo hos dere
da vi
ikke hadde et sted å dra,
og at dere ikke måtte,
men dere gjorde det. Og du
ba oss ikke om noe.
Du sørget for
at datteren vår
ble tatt vare på, selv om hun ikke var gift
med sønnen deres lenger.
Du var en god mann.
Og jeg
savner deg veldig mye.
Men du er ikke død, så...
Det var fint, Abe.
Jeg skal få tak i is. Hvem vil ha?
-Høres bra ut. -Jeg skal hente kaffe.
-Bare få tak i is. -Is høres godt ut.
-Tar maskinen penger? -Jeg har vekslepenger.
-Siden når? Du sa du var blakk. -Mamma!
Så merkelig.
Dette telefonnummeret er ikke registrert.
Telefonen er ikke registrert.
Ukjent modell. Hvor fikk du den?
Den var her da vi kom.
Så merkelig.
Fyren fra Bon Soir sier at Alfie må gjøre to show før de signerer.
Tuller du?
Selv jeg visste det var drit og dra.
Unnskyld språket. Telefonselskapet sa at de kan komme neste tirsdag.
Telefonselskapet er her.
-Er strømselskapet der? -Nei.
Strømselskapet kan komme neste tirsdag,
og Marvin Nickleson ringte.
Det ringer, vent.
Herregud, Frank.
Er det noe hvitløk igjen?
Hvitløk gjør deg sterk.
Du kan banke opp de andre managerne.
Moishe klarer seg.
-Hvem? -Min ekssvigerfar. Han er våken.
Vis litt entusiasme.
Hvorfor? Det er ekssvigerfaren din.
Bryr meg ikke om barneskolelæreren din
eller den første som befølte deg.
Susie. Jeg har en rar en.
Det er ikke en setning du roper ut,
bare så du vet det.
Sier han jobber for Tony Bennett,
og han vil booke en klient.
Jaså? Tony Bennett?
Send den hit!
Tony Bennett.
Hørte du det? Tony Bennett ringer meg.
Fyren hans.
Fyren hans,
men fyren hans ringer meg fordi Bennett sa det, så...
Susie.
Vent litt, Maggie.
Ok.
Jeg har en fin dag for øyeblikket.
Lenny nevnte at jeg kunne åpne for Bennett på Copa denne uken.
Copa? Forestillingen som er utsolgt?
Denne forestillingen som er utsolgt på Copa?
Det stemmer.
Ja, med en helsides annonse der det står:
"Hei, gutter, denne forestillingen er stor.
"De tilknyttede vil bli rike,
"berømte og veldig glade."
Bingo.
-Ingen åpningsnummer. -Ingen åpningsnummer.
Ja. Legg på, Maggie.
-Hvorfor? -Har flyttet.
-Hvor da? -Jeg er død.
-Jaså? -Bare legg på den fordømte telefonen.
Beklager.
Det går fint.
-Vil du ha kaffe? -Klart det.
-Fløte? -Susie, ikke.
Ikke hva da?
Ok, ikke fløte.
-Du kjenner situasjonen. -Sukker?
Du liker det søtt. Jeg putter i litt sukker.
Dette er nifst.
Det var Tony Bennett.
-Ja, men jeg gjør ikke... -Slutt, Frank.
Hun er fast bestemt.
Vet du om
bygget pleide å stå et annet sted?
-Jeg sier nei. -Bygget har ikke blitt flyttet.
Du vet, Midge,
det virker som en stor mulighet.
Tenk deg om.
Takk. Susie og jeg har en plan.
Åpne for Tony Bennett?
Det er en god plan.
Nei, men takk for at du spurte.
Han er en bra sanger, du hadde passet med ham.
Ja. Men jeg skal ikke det.
Miriam, som din og Susies venn...
Mer som familie enn venner.
-Vi passer på deg. -Vurder å ombestemme deg.
Så ombestemmer du deg.
Vi får ikke en linje før han finner opprinnelsen til denne.
Dinah, rør i sausen.
-To linjer, ikke sant? -Ja takk.
Ikke åpne døren.
Kan vi snakke litt?
-Hvorfor er de plutselig alltid her? -Hvem?
-Martini og Rossi. -Jeg vet ikke. De henger.
Her. De henger her.
Ja, her. De skaffet meg dette stedet.
Fant møblene, foreslo planløsningen.
-Hvorfor? -Hvorfor?
Det er ikke åpenbart. Miriam, det er mye plass å fylle.
Tenk, Susie.
Hvorfor gjorde de alt?
Er du så morsom å henge med?
Jeg er morsom.
De er ikke venner med folk uten en hake.
Hva er haken?
Hvorfor bryr du deg?
-De sa noe om en smak. -Av hva?
-Du må slappe av. -De er gangstere.
Jeg vet hva de er.
De kidnappet meg en kveld.
Hva skal de ha en smak av?
De gjorde det som en tjeneste,
og en dag skal jeg gjengjelde det,
-det er sånn det er. -Hva?
Du har ikke noe å gi de som vil ha tjenester.
-Det har jeg. -Jeg er tjenesten.
-Vi er ferdige. -Du må høre på meg.
Jeg må si at det ene
jeg er veldig lei av å gjøre, Miriam,
er å høre på deg.
Moishe, forsiktig. Det er et trinn.
Det er et trinn her.
Akkurat her, pass opp.
Jeg har løken, Shirley.
-Ro ned, pappa. -Ja da.
Ro ned, sa jeg.
I så fall hadde jeg stoppet.
Pappa. Vær så snill.
Jeg er glad i deg, du er sønnen min, men drit og dra.
Zelda er et geni,
alt er ordnet.
Soverommet ditt er her nede.
Spisestuen er der.
Teit. På utstilling som en premiegris.
Den tredje legen fra høyre sa ingen trapper.
Fjerde fra venstre.
Tredje fra høyre,
fjerde fra venstre er den samme legen,
og dette er fra mannen som var død.
La oss få deg til sengs.
Jeg må snakke med Joel.
Litt av et grep du har.
Greit.
Jeg sitter stille på sengen.
Spiser ikke salt.
-Kan jeg få snakke med sønnen min? -Så klart.
Hør her,
jeg må si noe.
Den kvelden det skjedde, snakket du om...
Vi trenger ikke.
Du skal vite at jeg hørte deg. Alt sammen.
Jeg skal innrømme at timingen virker mistenkelig,
men jeg må gjøre det klart
at det ikke hadde noe med kjæresten din å gjøre.
-Ikke det? -Det er ok at hun er kinesisk.
-Må jeg gjenta dette? -Nei.
Overraskende at hun er gravid.
Men du har to barn og en glidelås, så ikke helt uventet.
Og en sjanse til å oppkalle noen etter min bestemor Helda.
Det er det ikke.
Du elsker henne.
Dere skal gifte dere.
Et nytt barnebarn, det er en mitzvah.
-Vi feirer. -Takk.
Men hun må bli jøde før moren din får vite det.
-Hva? -Det er enkelt.
Hun møter en rabbiner, leser litt, tar et bad.
-Pappa. -Jeg begynner å bli svak, Joel.
Ikke gjør meg opprørt.
Zelda har laget varm buljong, drikk den.
Rose.
-Unnskyld oss, Moishe. -Abe, herregud.
Hva er i veien?
-Abe. -Og...
Jeg har noe til deg.
Bare husk at jeg dør først.
Som du vil, Abe.
For tykk.
For tynn.
For lang. Hva slags brød legger du det i?
Hvor lang tid skal hun bruke?
Gjør det på nytt.
Spar et stykke av bryllupskaken.
ROSE WEISSMAN EKTESKAPSFORMIDLER JEG SLUTTER IKKE! - RW
Vi går til krig, Vincent.
Jøss, det lukter godt.
God aften mine damer og herrer.
Det er en glede
å ønske velkommen til forestillingen
til Lenny Bruce i Carnegie Hall.
En ting jeg vil si om merkelappen
"syk komiker"...
Er det noen der?
Jeg vet ikke. Du kan se.
Nei, jeg skal ikke se.
Vil det endre noe?
Det er greit, jeg går ut
og underholder den junkien som er der.
Ikke første gang.
Men at Lenny Bruce kommenterer,
reflekterer, holder opp speilet, kan du si,
til de syke elementene i samfunnet
som bør reflekteres over,
og som burde bli snakket om.
Så nå, mine damer og herrer:
Lenny Bruce.
-Få dem til å le, Lenny. -Ok.
Greit, greit, ta det rolig. Ja...
Jeg ba ikke om det,
men det er latterlig.
Dere bør se det fra mitt synspunkt.
Det å få være i Carnegie Hall er liksom,
jeg verdsetter det.
Det er liksom... Men det er...
Jeg fantaserte om det.
To store fantasier.
Én, han introduserer meg,
og jeg kommer ut med en fiolin og er helt rå.
Men i én time.
De beste Stravinskij-stykkene...
Jeg sier ikke et ord, zugnish, og jeg stikker.
Liksom: "Hva var det?"
"Jeg vet ikke. Det er en konsert, og han spilte fiolin."
"Han dro ingen vitser."
"Nei, han slo seg løs med fiolinen."
Ja.
Unnskyld meg.
Den andre fantasien er
at siden dette er klokken 12-scenen,
så vet kanskje ikke de som eier stedet at vi er her.
Ikke sant?
Ja!
Det er en fyr som...
En god korrupt vaktmester.
"Ikke lag lyd,
"og rydd når du er ferdig."
Ok.
Ok, hør her.
Nå har du
en dum klisje:
"Vil du at søsteren din skal gifte seg med en av dem?"
Det er ingen logikk,
for du må fortelle meg hvilken av søstrene.
Hvis jeg snakker med en i Ku Klux Klan,
så sier jeg: "Du er 35 år. Du er ugift.
"Du er hvit.
"Du er en attraktiv mann.
"Jeg skal gi deg et valg,
"av egen fri vilje,
"om å gifte deg med en svart eller hvit kvinne.
"To jenter på samme alder,
"samme økonomiske nivå,
"og du skal velge.
"Du må gifte deg, uansett hva det betyr for deg,
"kysse og klemme og sove i samme seng på hete netter.
"Femten år med en svart svart kvinne,
"eller 15 år med en hvit hvit kvinne?
"Kysse og klemme den svarte svarte kvinnen
"eller den hvite hvite.
"Du tar et valg mellom den svarte og den hvite.
"Den hvite kvinnen er Kate Smith.
"Den svarte kvinnen er Lena Horne."
"Du er ikke opptatt av svart eller hvit lenger, er du?"
Jeg vet ikke om det er noen tapere her.
Når du gjør det slutt med kona,
blir skilt, her er problemet.
Vet ikke om dere har det.
Det er et showbusiness-problem,
men på grunn av arbeidstiden...
Jeg er ikke spesielt promiskuøs,
men jeg vil ha noen å være sammen med, å snakke med.
Jeg pleier å gå ut med jenter som er mellom 30 og 40,
for de er vanligvis skilt
og bitre.
Men problemet er,
hvor kan du gå klokken fire om natten?
Alle jentene jeg kjenner som er skilt, har en sjuåring.
Og hvis de ikke har det,
har de en mor som bor hos dem som også er skilt.
Den slags mødre er helt sprø.
De konkurrerer med døtrene sine.
"Har jeg fine bein? Jeg var Charleston-danser."
Ja.
Og problemet er,
klokken fire om natten, hvor skal du...
Hvis du sier motell,
semantikk, det er ute.
Ja.
De er slibrige.
Jeg tenkte på alle slags ting, som
å si til ei jente: "En husvogn."
Høres søtt ut, ikke sant?
Husvogner er jo ikke skitne.
"Skal vi gå til husvognen min?"
"Ja, hvor er den?"
"Den er på motellrommet mitt."
"Ja, jeg skal hjelpe deg å montere den."
En jente,
jeg liker henne.
Jeg har kjent henne noen år.
Truffet henne etter jobb.
Vi sitter der utenfor motellet,
og hun sier: "Hør her,
"jeg vil ikke gå inn
"og bli flau over registreringen.
"Gå du." Jeg sier: "Greit.
"Bli i bilen."
Jeg går inn. "Hallo."
"Hallo." "Hvor mye koster det for en måned?"
"Vi har døgnpris, seks dollar."
"Hør her,
"søsteren min er ute i bilen,
"og det har skjedd en familietragedie.
"Onkelen min døde.
"Jeg vet ikke om du har opplevd noe sånt.
"Og vi sto ham veldig nær.
"Og hun er rystet,
"har tatt beroligende.
"Hun er hysterisk, så jeg skal sove med henne."
På tide å stikke. Ta en spade og dra hjem.
Takk.
Unnskyld.
Beklager om det var en fot.
Der er hun.
Alle sammen,
dette er Midge Maisel,
Mrs., til de som vet.
Og svigerfaren din?
Det går bra, han blir frisk.
Gudskjelov. Vi hadde panikk.
Ha meg unnskyldt?
Jeg må snakke litt med denne damen.
Lenny!
Du var helt utrolig i kveld.
Seriøst.
De rundt meg ville ikke at du skulle slutte.
Ville kanskje ønsket saktere tempo om de fulgte etter deg sånn.
Lenny, et tips.
Jo penere en dame ser ut, jo vondere er skoene.
Dette er utrolig.
Hvordan føltes det?
Det føltes bra.
Jeg har vært her på konserter, men blant publikum, så klart.
Du sa nei til Bennett-nummeret.
Ja.
Det gjorde jeg.
Du tok ikke engang telefonen.
Det var Susie, men nei.
Greit.
La oss glemme at jeg kjempet for å gi deg jobben.
Jeg sa nei til prisen tre ganger.
"Hun kan ikke få så lite.
"Du vet hva du får."
Det var min feil.
Du ba meg ikke om det. Jeg er tosken.
-Lenny. -Men jeg skjønte ikke hvorfor.
Jeg spurte meg for.
Jeg vet ikke. Ble du svartelistet igjen?
Såret etter Baldwin-greia?
Carnegie Hall.
Jeg har en mulighet til å hjelpe deg
før jeg blir kastet ut av klubben igjen.
Men så hørte jeg at du sa nei til nummer i fleng.
Jeg skal gjøre ting på min måte.
Unnskyld, hva betyr det?
Jeg vil si det jeg vil si.
Hvorfor forklarer jeg dette?
Hvorfor? Fordi jeg er sjokkert.
Jeg forstår ikke.
-Ingen åpningsnummer? -Nei.
-Stemmer det? -Ja.
Stemmer. Jeg fortalte om manifestet.
Forstår du at dette er en bransje?
Som alt annet,
du blir ansatt, du får betalt. Forstår du?
Ja, men...
Trikset er å bli flink og få betalt.
Jeg får betalt på Wolford.
Du er ikke så dum.
Vent litt.
Du går aldri på akkord.
Du opptrer vel vitende om at politiet kan være der,
eller er der,
og du sier hva du vil.
Hvorfor er det galt om jeg vil gjøre det?
Herregud, Midge.
Du har satt meg på en pidestall.
Å bli arrestert er ikke et hederstegn.
Det betyr at jeg ikke kan jobbe der jeg vil.
Folk er redde for å booke meg.
Det er akkurat det motsatte av hva jeg vil.
-Men... -Vet du hvor mye jeg hater
at halvparten håper jeg skal bli arrestert?
Håper på en bra historie
å fortelle vennene sine over ost og kjeks.
Jeg vil at folk skal le.
Tenke og le, så klart, men le.
Jeg er komiker,
en underholder.
Posete bukser, bananskall.
Jeg er ikke stand-upens Messias.
Det er dette jeg vil.
Det er dette jeg har jobbet for.
Vil du ikke ha dette?
Vil du ikke være her?
Vil du ikke at tusen sinnslidende
trosset en snøstorm for å se deg?
Det bør være målet.
-Hvordan vet du at det ikke er det? -Du kommer ikke dit
ved å gjemme deg på en ikke-eksisterende klubb.
Jeg gjør ikke det.
Det gjør du så absolutt!
Baldwin vraket deg,
hvem bryr seg?
Skaff en ny opptreden og en ny.
Få sparken fra en jobb etter den andre?
Ja, hvis det er det som skal til.
Hør på meg.
Jeg har gjort feil,
og jeg kommer til å gjøre flere,
men én ting er helt klart:
det endelige målet.
Sier du det?
-Det er det den vesken... -Nei!
Ikke vri det over på meg.
Dette handler om deg.
Du ville at jeg skulle huske at du er morsom.
Den kvelden skulle jeg ikke tenke på deg som bare en jente,
men som en komiker.
Ikke glem at jeg også er komiker.
Ikke en som det er synd på eller som må fikses.
Trengs ikke, spesielt ikke fra deg.
Jeg vil ikke fikse deg.
Nitti prosent av dette er hvordan de ser deg.
Ser de deg med Tony Bennett,
tror de du fortjener det.
Ser de at du blir fengslet
for banning på strippeklubb, tror de du fortjener det.
Ta til fornuft.
Jeg gjemmer meg ikke.
Jeg har en plan.
Ikke planlegg.
Jobb.
Man må jobbe og jobbe.
Det er et øyeblikk i denne bransjen
at vinduet åpnes.
Men det lukkes kjapt.
Bare ikke...
Ødelegg dette, så sverger jeg...
Du vil knuse hjertet mitt.
Kennedy klarte det! Vi klarte det!
GÅ FREMOVER
Tekst: Bente
Kreativ leder Heidi Rabbevåg